Mi imamo problem u Americi...
Previše dobrih doktora bez posla.
Previše ginekologa koji ne mogu
da rade u korist žena širom zemlje.
Ja nemam posao, i ne želim još dugova.
Ne otplaćujem ništa više od onog što već imam.
Ovo je Adam.
On je imao nesreću.
On je jedan od blizu 50 miliona Amerikanaca, bez zdravstvenog osiguranja.
Ali ovaj film, nije o Adamu.
Dakle, ovo je cirkular, i vrti se ovako...
Ovo je Rik.
- Ja sam sekao komad drveta,
i zgrabio ga ovde kad je udario u čvor...
On je odsekao vrhove od njegova 2 prsta.
... i desilo se brzo.
Njegova prva misao?
Nemam zdravstveno osiguranje, koliko će me to koštati?
Da li ću morati da platim u gotovini?
2 ili 3 hiljade dolara ili više?
I da li to znači da nećemo moći imati auto?
Rik takođe nema zdravstveno osiguranje.
Tako da mu je bolnica dala izbor.
Prišivanje srednjeg prsta,
za 60.000 dolara,
ili domalog prsta,
za 12.000.
To je grozno osećanje,
da se stavi procena na delove tvog tela.
Pošto je bio beznadežno romantičan,
Rik je izabrao prst na kojem se nalazi venčani prsten,
za bagatelnu cenu od 12.000 dolara.
Vrh njegovog srednjeg prsta
sada uživa u novom domu,
na gradskom smetlištu Oregona.
Sad mogu napraviti ovo...
znate, kao da odvojim deo prsta.
Ali ovaj film nije ni o Riku.
Sada ima blizu 50 milona Amerikanaca bez zdravstvenog osiguranja.
Oni se mole svakog dana, da se ne razbole,
zato što će 18.000 od njih umreti ove godine,
jednostavno zato što su bez osiguranja.
Ali ovaj film nije o njima,
nego o 250 miliona vas,
koji imate osiguranje.
Onih od vas koji živite
američki san....
Dan je za selidbu,
za Lerija
i Donu Smit.
Spakovali su sve što imaju, u ova dva auta,
i voze se u Denver u Colorado,
u njihov novi dom...
... u ostavu njihove kćerke.
Ovo je naš "Dome slatki dome."
- Pogledajte sve ovo. - Sve ćemo spremiti.
Hoćemo...
- Šta ćemo sa kompjuterom? - Ostaje ovde.
Ovde je Heder rekla da možemo staviti naše krevete.
Vidim sad o čemu je govorila.
Nije trebalo da se završi ovako, za Lerija i Donu.
Oboje su imali dobre poslove.
Ona je bila urednik za novine.
A on je bio sindikalista za mehaničare.
Othranili su šestoro dece,
koji su svi išli u dobre škole kao što je Univerzitet u Čikagu..
Ali Leri je dobio srčani napad...
a onda još jedan...
I još jedan.
A onda je Dona dobila rak.
I iako su imali zdravstveno osiguranje,
novac u njihovim fondovima je ubrzo potrošen,
do trenutka kada više nisu mogli sebi priuštiti da zadrže kuću.
Da mi je neko rekao pre deset godina,
da će nam se ovo desiti zbog zdravstvenog osiguranja,
rekla bih da nije moguće.
Ne u Sjedinjenim Državama, ne bi to dozvolili da se desi ljudima.
Moj bože...
- Da li ćemo se predati? - Ne.
Teško mi je.
Oni su bankrotirali.
Tako da su se uselili kod kćerke.
Sve ćemo srediti.
Ispraznili smo ormar da imate prostora.
Dobro, odlično.
Čak i njihov sin Deni je došao,
sa drugog kraja grada da im poželi dobrodošlicu u Denver.
Šta radimo sa ljudima kao što ste vi?
- Ne znam, to je dobro pitanje. - Ozbiljno.
Trebalo bi platiti račun od 9.000 dolara, što ja razumem,
to je deo zdravstvenog osiguranja.
A šta je sa ljudima kao što smo Keti i ja
koji treba da vas sele svakih 5 godina,
svake 2 godine, svake godine, zato što nemate dovoljno novca
da ostanete tamo gde ste. - To je ono što Russell stalno govori.
Izvini, to nije ono što smo želeli da nam se desi u životu.
I mi činimo ono što možemo da to promenimo.
Ti ne znaš koji je to osećaj,
sa 50 i nešto godina,
da tražim od sina od 20 i nešto godina
za pomoć.
Biće teško sledećih 4, 5, 6 ili 7meseci. Biće teško.
Osećam da nosiš svoje probleme
sa sobom gde god se pojaviš.
Da.
Ali ne znam šta da uradim u vezi toga.
Sticajem okolnosti se desilo da je muž njihove kćerke, Pol
napustio posao, istog dana kad su oni stigli.
Moramo da idemo.
Pol je izvođač radova,
ali nema mnogo posla u zadnje vreme,
pa je našao posao izvan grada.
Siguran sam da ćeš često zvati.
Čudna situacija.
Gde je otišao tvoj tata?
Irak...
Zašto je tata otišao u Irak?
Otišao je da radi instalacije.
Ja ovo radim rano ujutro. Prvo ovo očistim.
Sa 79 godina, Frenk Kardil bi trebalo da bude negde na plaži.
Ali iako je osiguran,
to ne pokriva sve troškove lekova
koji trebaju njemu i njegovoj ženi.
Zaposlen sam ovde
pa su mi lekovi besplatni. Zato ja još uvek radim.
Dok ne umrem.
Nema ništa loše u tome.
Uvek moram da pazim, jer uvek ima prosutog.
Ponekad i galon mleka.
Paradajz sos, oh, to je problem, treba pola sata da se to počisti.
Pazim na svako odeljenje da budem siguran da je sve čisto.
Ako vidim nešto pokupim to, bilo to papir ili smeće.
Jednom sam imao ključeve u ruci,
i upali su mi unutra.
Morao sam da se sagnem i da ih izvadim odatle.
Tužna situacija.
Ako postoje zlatne godine, koje mogu pronaći,
reći ću vam.
Trebaju joj lekovi protiv bolova za njen kuk.
To ide na račun... Košta 213 dolara.
- Šta, za lekove protiv bolova? - Neću uzeti.
Odustao sam, nisam ih kupio.
Šta sadrže? Šta je u tim novim lekovima koje svi prepisuju?
Zato sam rekla,
ne verujem da treba i pola stvari koje su oni rekli.
Ja nikad nisam uzimala lekove.
A sad, kako idem starija,
ne volim čak da uzmem ni aspirin.
Ali volim da uzmem malo brendija.
Ne znam tačno kako se ovo dogodilo,
kamion je udario direktno u nas.
Laure Bernan je imala nesreću pri brzini od 45 milja/sat
koja ju je onesvestila.
Bolničari su je izvadili iz auta
i u ambulantnim kolima odneli u bolnicu.
Dobila sam račun od moje osiguravajuće kompanije,
pisalo je da nošenje u ambulantnim kolima
ne može biti plaćeno jer to nije bilo ranije odobreno.
Ne znam ustvari kad sam ja to trebala prethodno odobriti,
možda kad sam bila u nesvesti u kolima,
pre nego što sam unesena u ambulantna kola,
ili sam trebala uzeti moj mobilni
i zvati dok sam bila u ambulantnim kolima,
mislim, to je suludo!
Tražila sam zdravstveno osiguranje za Džejsona.
Odbili su ga zbog njegove visine i težine.
Džejson je 6 fita visok i težak 130 funti.
''previše mršav''
Tražila sam zdravstveno preko BlueCross BlueShield
i rekli su mi da je moj indeks telesne težine previsok.
Visoka sam 5,1 fita i teška 175 funti.
''previše debela''
Uvek sam mislio da kompanije zdravstvenog osiguranja postoje, da bi nam pomogle.
Tako da sam stavio obaveštenje na internetu.
Pitao sam ljude, da li i oni imaju slične priče,
o problemima sa njihovim osiguravajućim kompanijama.
Za 24 sata, dobio sam 3700 imejlova.
A do kraja nedelje,
preko 25.000 ljudi, poslalo mi je njihove horor priče o zdravstvenom osiguranju.
Neki od njih su odlučili da ne čekaju da ja dođem kod njih.
Kao Dag No, koji je odlučio da sam nešto uradi,
bez moje dozvole.
Njegova kćerka Anet je bila 9 meseci kad su otkrili da će ogluveti.
Iz njegove kompanija zdravstvenog osiguranja, CIGNA,
su rekli da će platiti za implantaciju u samo jedno njeno uvo.
Prema pismu koje su poslali,
to je eksperimantalno, za nju da čuje na oba uva.
Ako je Cochlear implant dobar za jedno uvo,
nema nikakvog smisla da neće biti dobar i za drugo uvo.
Pogotovo kad dete počinje da uči da govori,
ona treba da uči sa obe strane njene glave.
Onda je napisao pismo za CIGNA.
Ovo je pismo za CIGNA. "Čuveni reditelj,
"Majkl Mur je sada u procesu
"prikupljanja informacija za njegov sledeći film.
"Ja sam mu poslao informacije u vezi
nedovoljne brige CIGNA-e za njene osiguranike.
"Da li je vaš direktor ikad bio na filmu ranije?"
Za tren oka,
primio je poziv na govornoj pošti iz sedišta CIGNA-e.
Utorak 8:54 sati.
Gospodine No, ovde je Edvard iz CIGNA zdravstvene brige,
Zovem vas u vezi Anete,
imam dobre vesti za vas
specijalista se vratio i odluka je da se promeni prethodno odbijanje.
Specijalista je odobrio molbu za drugi Cochlear implantat.
Očigledno da je sve u redu
jer Aneta ide na njenu drugu implantaciju u julu.
- Dragi Majk, ja radim u industriji... - Ja radim za HMO...
Počeo sam da dobijam stotine pisama raznih vrsta
od ljudi koji rade za idustriju zdravstvenog staranja.
- Želim da kažem, ja mrzim HMOs. - Oni su videli sve.
- I dosta im je. - ... izopačen sistem.
Kompanije zdravstvenog osiguranja su smeće. Obično smeće.
Kao naprimer Beki Melki
koja je zadužena za držanje bolesnih ljudi dalje
od jedne od američkih vrhunskih osiguravajućih kompanija.
Radim u centru za pozive. Ljudi zovu
i pitaju za kvote osiguranja.
Postoje određena prethodna zdravstvena stanja
uglavnom, rasprostranjena u industriji koja neće biti pokrivena, dijabetes,
srčana oboljenja, određeni oblici raka,
Ako imate te bolesti,
skoro sigurno nećete dobiti zdravstveno osiguranje.
Koliko je dugačka ta lista stanja koja vas čine nepodesnima?
Vrlo je dugačka lista.
Dugačka lista...
Mogli biste omotati oko ove kuće...
Ponekad znate unapred da će biti odbijeni
na kraju prijave, i onda...
Bože, jedanput sam imala par,
i bili su tako srećni da će dobiti...
Bili su tako srećni da će... Uzela sam njihovu prijavu.
Muž je kasnio na posao.
Žena mu je rekla: ne brini biće u redu zato što...
mi sad imamo zdravstveno osiguranje.
A kad sam pogledala prijavu,
mogla sam reći da će oboje biti odbijeni
zbog njihovog zdravstvenog stanja. A oni su bili tako srećni...
Pomislila sam, bože, dobiće telefonski poziv za nekoliko nedelja...
i javiće im da nisu kvalifikovani za osiguranje.
Osećala sam se tako loše jer sam mislila
i znala sam i nisam mogla ništa da im kažem.
Osećala sam se kao govno.
Zato sam takva kučka na telefonu
prema ljudima, jer ne želim da ih poznajem, ne želim...
Ne želim da znam o njihovim životima, samo...
želim ući, i izaći, i odraditi to jer ne mogu...
ne mogu podneti stres...
Uprkos tome što je za Beki teško biti na telefonu,
četvrt milijarde amerikanaca
još uvek mogu da dobiju zdravstveno osiguranje.
Pozovite besplatno.
Hajde da upoznamo neke od tih srećno osiguranih korisnika,
kao što je Marija, koja ima Blue Shield,
i Dijana, koja ima Horizon Blue Cross.
Laura ima osiguranje kroz BCS,
a Ejmi je potpuno osigurana u Megalife.
I dobra je stvar da su sve potpuno osigurane,
Meni je dijagnostikovan rachio rak.
Tumor mozga.
Rak dojke.
Tumor mozga na desnoj slepoočnici.
Zato što su osigurane,
dobile su najbolji tretman u doktorskoj ordinaciji.
Zahtevala je od mene
da odem neurologu.
Tretiraće ga tako što će ga ukloniti.
Operacija je zakazana za 9. decembar.
Čekala sam na moju prvu dozu hemoterapije.
sve su dobile njihov tretman, u redu,
Ali ne pre nego su se borile sa njihovim osiguravajućim kompanijama.
Moja osiguravajuća kompanija
je odbila sve IV lekove za mene.
A sve što dobijam su IV lekovi.
To je bilo prethodno zdravstveno stanje.
To nije medicinski neophodno.
Mi to ne smatramo za životno ugrožavajuće.
Dajana je umrla od njenog neopasnog tumora.
Laurin rak se sada širi po čitavom telu.
Ejmin rak je našao svoj put kroz mozak
i ubio ju je nekoliko godina kasnije.
Za vreme odmora u Japanu,
Marija se razbolela
i pregledana je magnetnom rezonancom koju je Blue Shield iz Kalifornije
odbio da odobri.
Doktori u Japana su joj rekli da ima tumor mozga.
Blue Shield je stalno ponavljao da ona nema tumor.
Tada je ona rekla...
Ja sam prilično sigurna da imam advokata.
Marija Vatanabe protiv Blu Šilda
13. mart 2003.
Pogledajte dokaz broj jedan.
Molim, opišite šta je to.
To je odbijanje za
oftamologa.
- Da li je vaš potpis na dokumentu? - Da.
Pogledajte dokaz broj 2.
To je odbijanje za...
zahtev za magnetnu rezonancu mozga.
- Da li je to vaš potpis? - Da.
Pogledajte dokaz broj 3.
Molim, pročitajte ovaj dokument.
To je odbijanje za
neuro operaciju.
Možete li objasniti kako se potpisali
pismo odbijanja?
Ovo je standardni potpis koji se stavlja na sva pisma odbijanja.
Da li je to vaš potpis ili je pečat?
To je pečat.
Da li ste ikad videli
pismo odbijanja
pre nego što je vaš potpis odštampan na njega?
Ne, ali pisma odbijanja su u principu
uvek ista.
Pisma odbijanja koja se šalju...
- Odgovor je ne. - Ne.
U redu.
Definicija medicinskog direktora
je da je to neko ko može uštedeti kompaniji mnogo novca.
Doktor Linda Pino je bila medicinski ocenjivač za Humanu.
Napustila je njen posao jer joj se nije sviđao njihov način
vođenja biznisa.
Gledate određeni slučaj ili pitanje u ruci,
i počinjete tražiti načine da to odbijete da bi uštedeli novac.
Mislim, to je vaš cilj. Gledate u tekst koji kaže
da postoji izuzetak, a onda kažete: "Ha, ha...
"ovo je divno, ovo je tehničko odbijanje."
Ne moram da stignem do bilo kakvog mutnog spornog pitanja.
Mogu jednostavno da odbijem.
Doktor sa najvišim procentom odbijanja
- ustvari dobija bonus. - Stvarno?
To je način na koji su oni postavili sistem.
Svako polaganje prava na plaćanje nam se prijavljuje kao medicinski gubitak.
To je terminologija koju koristi industrija.
Mislim, kada ne trošite novac na nekog, odbijate mu brigu,
ili odlučite
da vratite novac i ne morate da ga potrošite,
to je ušteda za kompaniju.
Ovo je Tarša Heris.
Blue Cross joj nije odbio tretman,
i ustvari joj je odobrio operaciju.
Ali onda su oni otkrili
da je u dalekoj prošlosti,
imala...
upalu.
To je banalno. Muškarci, žene mogu dobiti
upalu.
Prepisana mi je krema protiv upale, poznata krema,
i to je nestalo.
Ona je kasnije podnela molbu za zdravstveno osiguranje
i onda treba da prijavite ozbiljnu bolest.
Upala je bila nezavisna i to nije ozbiljna bolest.
Ništa drugo nije mogla uraditi.
To nije bio problem dok nisu morali potrošiti novac.
Da su potrošili 5 minuta blagovremeno,
i da su želeli da raščiste pitanje oko upale,
mogli su pogledati u njen medicinski karton ili pričati sa njenim doktorom.
Zbog nerazjašnjene upale,
Blue Cross je odbio Taršu Haris.
Mislila je da je to ostavila iza sebe.
A onda, Blue Cross je promenio mišljenje,
rekao je doktorima, mi vraćamo novac nazad,
uzmite novac od Tarše.
Bitna stvar je
da je to bila upala. To je sve.
Još uvek sam pomalo ogorčena
jer više ne verujem osiguravajućim kompanijama.
Za mene, izgleda da će oni uvek tražiti način da se izvuku.
Znate, šta je sa pomaganjem osobi koja je bolesna?
Zar ne čine njihove probleme gorim?
Ovo je Li Ajnerm.
Ako nisu u stanju da vas odbace u procesu prijavljivanja,
ili odbiju brigu koju vaš doktor kaže da vam trreba,
i nekako se završi sa plaćanjem za operaciju,
oni šalju Lija,
njihovog detektiva.
Njegov posao je da vrati kompanijin novac nazad
na bilo koji način.
Ono što mora da uradi
je da pronađe jednu omašku u vašoj prijavi
ili prethodnu bolest
za koju niste znali da je imate.
Mi ovo radimo kao da je u pitanju ubistvo.
Mislim, moja čitava jedinica je posvećena tome
da pročešljamo vašu istoriju bolesti za poslednjih pet godina,
tražeći bilo šta što bi ukazivalo na to
da ste skrivali nešto, da ste pogrešno prikazali nešto,
tako da mogu ukinuti osiguranje,
ili podići rate tako visoko da ih više ne možete plaćati.
A ako ne nađemo ništa što niste prikazali
u prijavi, možete biti pogođeni sa pre-postojećim odbijanjem.
Zato što čak niste morali da tražite medicinski tretman za to.
U nekim stanjima, legalno je ono što se zove
"Pre-postojeće zdravstveno stanje razborite osobe",
i to je lomljenje jezika, znam,
ali ono što znači je da ako ste pre vašeg osiguranja,
imali neki symptom, kojem je sklona
normalna razborita osoba da traži medicinsku brigu,
onda, zdravstveno stanje od kojeg je taj simptom bio simptom
je izuzeto.
Znam!
Zamršeno je, zar ne? Ali to tako funkcioniše.
Oni bi trebalo da budu fer i nepristrasni,
ali sa osiguravajućim kompanijama, to je njihov bezdušan novac!
Tako da to nije nenamerno,
to nije greška,
to nije propust,
vi ne skliznete kroz pukotine,
neko pravi te pukotine i gurne vas kroz njih.
A namera je da se maksimizuje profit.
Gledajući unazad, ne znam da li sam ubio nekog.
Da li sam pravio štetu u ljudskim životima?
Aha.
Dovraga, jesam.
Nisam radio za osiguravajuće kompanije duže vreme,
i ne mislim da to služi pokajanju
za moje...
učešće u toj prljavštini.
Mada mi je drago da sam izvan toga.
Džuli Pirs se borila da dobije medicinsku brigu
za njenog muža Trejsi,
koji boluje od raka bubrega.
Džuli radi u jedinici intenzivne brige u medicinskom centru Saint Joseph,
u Kansas City, Missouri,
koji je pribavio njenoj porodici zdravstveno osiguranje.
Svakog meseca, doktori su hteli da probaju novi lek.
Moje osiguranje je to odbilo.
U jednom pismu je pisalo da nije medicinski neophodno,
u drugom pismu bi pisalo da nije za ovaj određeni tip raka,
i oni bi to odbili.
A onda je došla na red koštana srž.
što se pokazalo da zaustavlja,
a ponekad se potpuno otarasi toga.
Trejsini doktori su rekli da je ovaj tretman bio uspešno isproban
na mnogim drugim pacijentima.
Ako jedan od Trejsinih braća može biti odgovarajući donator,
oni su obećavali tretman sa koštanom srži
odvratnog Trejsinog raka.
Dve nedelje kasnije, bolničarka na KU koja radi sa koštanom srži pozvala me je i rekla,
da su dobili rezultate. Njegov najmlađi brat je savršeno odgovarajući donator.
Mi smo bili u ekstazi.
Znate,
tada sam ga videla najsrećnijeg
za duže vreme.
Tako,
mi smo to prijavili, a oni su to odbili.
Rekli su da je to eksperimentalno.
Otkrila sam da postoji odbor upravitelja nad našim medicinskim planom
koji ustvari radi u mojoj bolnici.
I oni odlučuju šta će biti odobreno
a šta neće biti odobreno.
Džuli i njen muž i njihov sin, Trejsi Junior,
su zahtevali sastanak sa odborom upravitelja zdravstvenog plana
sa ljudima koji imaju moć da odobre njihov zahtev.
Rekli su Džuli da saosećaju
sa njenom situacijom.
Rekla sam, vaše saosećanje mi neće koristiti
kada ga budem sahranjivala sledeće godine.
I rekla sam...
Bruce Van Cleef je bio naš direktor. Rekla sam,
da je u pitanju bila Bruce Van Cleefova žena,
bilo bi odobreno.
Ne, nije ništa takvo!
I rekla sam, da je možda moj muž belac..."
Zatim sam ustala i otišla iz prostorije.
Kada smo stigli kući,
pronašla sam ga u kupatilu,
kucala sam na vrata i rekla, "Šta radiš tamo?"
"Ništa". Otvorila sam vrata
zato što je obično rekao: "Šta misliš da radim ovde?"
Sedeo je tamo i plakao.
Rekao je: Zašto ja?
"Ja sam dobar čovek".
Rekla sam: Ali nismo još završili sa borbom.
Mi smo snažni, da.
I rekao je...
Vidim sad da ću umreti.
Rekao je: "Mogu napustiti sve na svetu
"ali ne želim da napustim tebe i Trejsi."
Doktor mi je rekao da će umreti za tri nedelje.
I...
13. januara, na moj rođendan,
otišao je da spava,
i umro je pet dana kasnije, ovde kod kuće.
Bio mi je najbolji prijatelj,
bio mi je srodna duša,
bio je otac mog sina.
Trebali smo da ostarimo zajedno.
Oduzeli su sve što je vredno.
Želim da znam zašto, zašto moj muž.
Zašto mu nije data šansa da živi.
Propovedamo te vizije i vrednosti
da mi brinemo za bolesne, za umiruće, siromašne...
da smo mi zdravstvena nega
da ne ostavljamo nikog.
Ostavili ste njega! Niste mu dali ni početak!
Kao da je niko i ništa.
I ja im želim da imaju svest o tome.
I ne mislim da imaju!
Ne mislim da ih to dotiče imalo...
uopšte.
Bila je jedna osoba u industriji zdravstvene nege
koja je imala svest.
Dr Linda Pino,
bivši medicinski procenjivač u Humani.
Moje ime je Linda Pino,
Ja sam danas ovde pre svega da dam javno priznanje.
U proleće 1997.
kao lekar,
odbila sam čoveku neophodnu operaciju
koja bi mu spasila život i tako izazvala njegovu smrt.
Nijedna osoba ili grupa ne tereti me za ovo,
zato što u stvari, ono što sam učinila je
da sam uštedela kompaniji pola miliona dolara za to.
Dalje, ovo što sam učinila
mi je obezbedilo reputaciju dobrog medicinskog upravnika,
i osiguralo mi nastavak napredovanja u oblasti zdravstvene nege.
Napredovala sam od nekoliko stotina dolara nedeljno
kao medicinski ocenjivač
do rastuće šestocifrene zarade kao izvršni direktor.
U čitavom mom radu, ja imam jednu primarnu dužnost,
a to je da koristim moju stručnost u medicini
za finansijsku korist organizacije za koju radim.
I stalno su mi govorili da ja ne odbijam negu,
ja jednostavno odbijam plaćanje.
Znam kako manipulisanje negom izmrcvari i ubija pacijente.
Zato sam ovde da vam govorim o prljavom radu manipulisanja negom.
I ja sam progonjena hiljadama papira
na kojima sam napisala tu smrtonosnu reč: odbijeno.
Hvala.
Kako smo došli dotle
da su doktori i kompanije zdravstvenog osiguranja
ustvari odgovorne za smrt pacijenata?
Ko je izmislio ovaj sistem?
Kako je sve to počelo?
Odakle je započela organizacija HMO?
Zahvaljujući čudu magnetne trake,
mi to znamo.
Ehrlichman: Saželi smo probleme vicepredsednika o ovome
na jedno pitanje, i to je da li treba da uključimo
te Organizacije o pitanju zdravstva (HMO) kao što je Edgar Kaiserova Permanente thing
Nikson: Da te pitam...
Znaš da nisam baš mnogo zainteresovan za bilo koji od tih prokletih medicinskih programa.
Ovo je privatni poduhvat.
Pa, to mi se sviđa.
Edgar Kaiser vodi njegov Permanente deal zbog profita.
A razlog što to može...
Edgar Kaiser je bio kod mene, pričao mi je o tome.
A ja sam ušao u neke dugove.
Sve inicijative idu prema manjoj medicinskoj nezi.
jer sa manje nege koju daju, oni zarade više novca.
Fino.
a inicijative idu u dobrom pravcu.
Nije loše.
Danas predlažem novu nacionalnu zdravstvenu strategiju.
Svrha ovog programa je:
Ja želim da Amerika ima najbolju zdravstvenu negu na svetu,
i želim da svaki Amerikanac
može da ima tu negu kad mu treba.
Plan skovan izmežu Niksona i Edgara Kaisera je funkcionisao.
U narednim godinama, pacijentima je davano sve manje nege.
Veće gužve u obližnjim javnim bolnicama
i manje kvalitetna medicinska nega.
Ovde sam oko 18 sati, od 7 ujutro.
Ono što izgleda ograničeno i ružno može takođe biti i opasno.
Dok se kompanije zdravstvenog osiguranja bogate,
sistem je razbijen.
37 miliona Amerikanaca su bez zaštite
od katastrofalnih bolesti.
Gubitnici su siromašni,
koji ne mogu odgoditi hitno neophodnu zdravstvenu negu
dok nije prekasno.
Ovo je nadolazilo godinama,
dok ovaj čovek nije došao u grad,
dovodeći sa njim njegovu malu damu.
Drsku.
Pametnu.
Seksi.
Neki ljudi to nisu mogli podneti.
Danas pretstavljam stvaranje
predsedničke radne grupe za reformu nacionalnog zdravstva.
predsedavajući je Prva dama, Hilari Rodam Klinton.
Hilari Rodam Klinton je odlučila da napravi zdravstvenu negu za svakog.
njen vrhunski prioritet.
Opšta pokrivenost odmah!
Neće zavisiti od toga gde radite, da li radite
ili da li imate prethodno postojeće zdravstveno stanje.
Zdravstvena nega, koja nikad ne može biti oduzeta.
Neki republikanci su prigovarali da je gospođa Klinton dobila slobodu da rukovodi
zato što je predsednikova žena.
To je sasvim rizičan posao, verujem,
što je predsednik Klinton uradio, da stavi svoju ženu da rukovodi
programom velike strategije.
I dok ja ne delim uzbuđenje predsedavajućeg
na saslušanju o sistemu zdravstvene nege vođenom od Vlade.
ja podržavam njegovu nameru da napravi debatu
u procesu zakonodavstva, najuzbudljivije moguće.
Sigurna sam da hoćete, gospodine Armi.
- Učinićemo najbolje što možemo. - Vi i dr Kevorkian, ja mislim.
Rečeno mi je o vašem šarmu i domišljatosti, i da vam kažem...
Izveštaji o vašem šarmu su preterani,
a izveštaji o vašoj domišljatosti su nepotpuni.
Hvala vam, hvala vam mnogo.
Ona je izludela Vašington.
Da li stvarno želite da savezna Vlada kontroliše vašu zdravstvenu negu?
Nećete imati izbor o vašim sopstvenim doktorima.
- Manje vladine... - Više vladine kontrole.
- Više vladine... - Manje kontrole za vas i vašu porodicu.
Kada se vaša mama razboli,
ona će pričati sa birokratama umesto sa doktorima.
Ovo je totalni haos, i biće još veći haos.
Ne ovaj njihov veliki, birokratski, socijalistički plan!
- Socijalisti preuzimaju vlast... - Socijalistička medicina.
Ovo je ravno ogromnom socijalističkom eksperimentu.
CRVENA NOĆNA MORA
SOCIJALIZOVANA MEDICINA
Ništa nas više ne plaši od pomisli na to.
A prodavci straha protiv socijalizovane medicine
su uvek bili dobri doktori
Američke Medicinske Asocijacije.
Ovo će staviti Vladin pečat na vašu bolnicu,
definisanje usluga,
postavljanje standarda,
uspostavljanje komiteta,
pozivanje za izveštaje,
odlučivanje ko može ući a ko može izaći.
Naposletku, Vlada mora da tretira
svakog fer i jednako, da li znate?
Vodite nas čitavim putem,
u novi sistem medicine za svakog.
Da, medicina za svakog,
AMA to nije želela
Da bi otišli još dalje, u domove,
pravili su na hiljade kafenisanja širom zemlje,
gde su pozvali svoje susede
da dođu i slušaju ploču,
koju je snimio dobro poznati glumac,
o zlu socijalizovane medicine.
Moje ime je Ronald Regan.
Jedan od tradicionalnih metoda
koji nameće etatizam ili socijalizam našim ljudima,
je putem medicine.
Doktor počinje da gubi slobodu.
To je kao laganje, kada jedna laž vodi drugoj.
Doktor odluči da želi da radi u jednom gradu.
A Vlada mora da mu kaže: "Ti ne možeš živeti u tom gradu,
"tamo već ima dovoljno doktora, ti moraš da ideš negde drugde."
Svako od nas može videti šta se dešava,
jednom kad se ustanovi prioritet,
da Vlada može odrediti čovekovo
radno mesto i njegove radne metode
i dalje, to će stvoriti i druge savezne programe
koji će napasti svaku oblast slobode koje poznajemo u ovoj zemlji.
Dok se, jednog dana, ne probudimo...
u socijalizmu.
Bela kuća je rekla danas da je vreme da se smanji retorika,
reagujući na paljenje lutke Hilari Rodam Klinton.
Vremena su se promenila
ali taktike zastrašivanja nisu.
Industrije zdravstvene nege su potrošile preko sto miliona dolara
da osujete Hilarijev plan zdravstvene nege
i oni su uspeli.
Želim da vam predstavim
predsednika, zato što on voli
ulogu uskršnjeg jajeta.
Sledećih sedam godina u Beloj kući,
njoj nije dozvoljeno da to iznosi ponovo.
Da li je neko ovde stariji od dve godine?
Prošla je decenija i po,
a Amerika još uvek nema univerzalni zdravstveni plan.
SAD je skliznula do broja 37 na svetskoj listi zdravstvene nege,
samo malo iznad Slovenije.
Ali to je razumljivo,
jer je Kongres bio zauzet sa drugim stvarima.
Gospodine predsedniče, ovde sam da bih čestitao
poslastičarima Just Born Incorporated,
pošto slave pedesetu godišnjicu
jednog od njihovih najpoznatijih i najslavnijih proizvoda,
da ne pominjem, kćerkin omiljeni, Marshmallow Peeps.
I tako je industrija zdravstvene nege prošla nekontrolisana
u ranom 21. veku.
Humana je više nego udvostručila profit četvrtog kvartala,
a podigla je i godišnju zaradu takođe...
United Health je utrostručila cene deonica.
Praveći bestidne profite...
... i više od očekivanih zarada, jedna od njih....
Mnogo je stvarno bogatih deoničara.
Da li su spremni da ustvari dele nešto od tog bogatstva?
Pretvarajući njihove direktore u milijardere...
i nalazeći se na ivici zakona kadgod oni to žele.
Ali njihovo najveće dostignuće
je bilo kupovina američkog Kongresa.
Ovo je Vašington na poslu.
Lobiranje je postalo tako bestidno, novac je sakupljan...
Sa četiri puta više nego što ima lobista zdravstvene nege,
u Kongresu.
Čak su izveli i to da otkupe stare protivnike.
Za njeno ćutanje, Hilari je nagrađena,
i ona je postala drugi najveći primalac u Senatu
doprinosa industriji zdravstvene nege.
Mi smo dali čitav sistem zdravstvene nege
industriji osiguranja.
A oni imaju potpunu kontrolu.
Pa, ne potpunu kontrolu.
Kompanije lekova žele takođe da kupe njihove članove Kongresa.
Evo koliko košta da se kupe ti ljudi.
I ova žena.
Ovaj čova.
I ovaj bata.
I on takođe.
Dame i gospodo, predsednik Sjedinjenih Država.
A najveći ček je sačuvan za zadnjeg.
Zašto su izdali sav taj novac?
Žele prosleđen račun.
Račun da pomognu starijima sa njihovim receptima.
Da ne bude zabune oko toga.
Republikanci vole svoje majke i očeve i dede i bake.
kao i svako ovde na Kapitol Hilu.
I mi ćemo se pobrinuti o njima u ovoj zemlji.
Naravno, to je stvarno bio račun da se preda 800 milijardi dolara od naših poreza
industriji lekova i zdravstvenog osiguranja.
dozvoljavajući kompanijama lekova da naplate,
šta god oni žele,
i praveći od privatnih kompanija zdravstvenog osiguranja,
posrednike.
Svako će dobiti svoj deo.
Čovek koga su namestili da odradi posao,
je bio kongresmen Bili Tozin.
On je bio pravi čovek za posao,
jer je imao tajno oružje.
Niko u ovom domu ne voli svoju majku
više nego što ja volim moju majku.
Izazivam vas u vezi toga, gospodine.
Niko u ovom... telu,
ne voli svoju majku više ili manje nego bilo ko od nas.
Ja volim tu ženu.
Da li mislite da volite vašu majku i oca
više nego što mi volimo naše?
Da li mislite da će republikanci i demokrate
glasati za vas? Da li stvarno verujete u to, g. Stark? - Da!
Bog vas blagoslovio.
Oni svi vole njihove majke,
oni samo ne vole naše majke...
tako mnogo.
Sada imam čast i zadovoljstvo da potpišem
istorijski zakon,
o poboljšanju i modernizaciji prepisivanja medicinskih recepata
2003. godine.
Ono što nam nisu rekli,
je bilo to da su stariji mogli završiti plaćajući više za te recepte
nego ranije.
Preko dve trećine starijih građana
će još uvek plaćati preko 2000 dolara godišnje.
A kada se sve završilo,
14 kongresnih pomoćnika, koji su radili na zakonu o računima,
je napustilo njihove poslove na Kapitol Hilu,
i otišli su da rade za industriju zdravstvene nege.
Kao i jedan kongresmen.
Bili Tozin je napustio Kongres,
da bi postao direktor Phrma-e,
lobista industrije lekova,
za platu od 2 miliona dolara godišnje.
Oh, to je bio srećan dan u Vašingtonu.
Mnogi Amerikanci su znali
da nikad neće videti univerzalnu zdravstvenu negu,
i zato su neki od njih
odlučili da traže drugde pomoć.
Vozimo preko reke Detroit.
Tamo je Renaissance Center,
možete videti Renaissance Center, sedište General Motors-a,
centar Detroita, vidik...
Imate stvarno divan pogled vozeći se preko mosta.
Ovo je Edrijen Kempbel,
samohrana majka,
koja sa 22 godine
ima rak.
Dobila sam rak vrata i odbijena sam od kompanije osiguranja.
Rekli su "Nećemo platiti zato što ste 22 godine i ne bi trebalo...
"Vi ne bi trebalo da imate rak vrata."
"Previše ste mladi."
Naterana u dugove, ali sada bez raka,
Edrijen je bila sita američkog sistema nege.
Imala je novi plan.
Ja sam spremna za sve, pre nego što dođem do granice.
Pripremila sam pasoš, imam novac za... Znate, za...
3 dolara i 25 centi za prelazak u jednom pravcu.
Imam sve ovde na maski spremljeno.
Laura, sada budi vrlo tiha.
- Državljanstvo? - SAD.
- Gde živite? - Živim u Mičigenu.
- To nije uključeno, jel tako? - Ne.
Ona živi u Mičigenu
ali 10 blokova dalje, preko granice,
Edrijen postaje Kanađanka.
Koliko dugo živite ovde?
- 3 meseca? - Dva.
Nisam aplicirala još za zdravstveni karton
- Još uvek imam moj. - To traje 10 minuta.
To je u redu, nema problema.
OK, hvala.
Napisala sam Kajlovu adresu, tamo na klinici,
i kada su pitali, znate, u kakvoj smo vezi
Napisala sam da smo u formalnom braku ... partneri.
Ne volim da lažem i ne volim lažove,
to je mala bela laž, ali to je...
Znate, ja uštedim novac.
Ne morate da donesete ček kada ovde idete u bolnicu.
To nam je obezbeđeno.
Nešto o čemu ne morate da brinete, ne morate da se borite da to dobijete.
Bez stresa.
Oni zovu policajce.
Prisustvo naše ekipe sa kamerom
je uzbunilo kliniku da se nešto dešava.
I ne mislim da budem viđena sada.
Imam drugu ideju.
Idem dole u drugu kliniku.
Tamo je... Tamo je klinika dole...
Ona koju smo prošli.
Policija se tamo pojavila?
Pogledajte.
Da, ono što Edrijen radi je ilegalno.
Ali mi smo Amerikanci.
Mi idemo u druge države kada nam je to potrebno.
Nepošteno je, ali je dozvoljeno.
To je frustrirajuće da nemam... Mislim...
Samo sam se venčao i to je rešilo sve probleme.
Ona će dobiti zdravstveno automatski
Amerikanci se venčavaju za Kanađane samo zbog zdravstvene nege.
Iskorišćeni smo.
Zvuči kao dobra ideja.
Isprobajte.
Započni to... započni trend.
U Kanadi, svako dobije besplatnu zdravstvenu negu, zar nije tako i tamo?
Pa ne, nažalost.
Mi čekamo mesecima da dobijemo tretman
koji vi dobijete za nedelju dana ili za nekoliko dana ovde.
U Kanadi, morate čekati 9 do 10 meseci,
za operaciju bajpasa.
Mnogi Kanađani veruju
da je sistem zdravstvene nege
bolestan.
Oni plaćaju njihovim doktorima manje.
Hirurg može uraditi samo određeni broj operacija svake godine,
sa tako skupom opremom.
Lakše je za vašu mačku i psa obezbediti magnetnu rezonancu ovde u Americi.
Vi umrete od raka čekajući na hemo terapiju zato što
čitava Ottawa ima jednu hemo mašinu.
I ako mislite da je socijalizovana medicina dobra ideja...
pitajte Kanađane.
Tako sam odlučio da pitam moje Kanadske rođake:
Bob i Estel.
Ali oni nisu prešli granicu i došli u Ameriku.
Želeli su da ih sretnem u Sirsu, u Kanadi.
Šta radite ovde?
Kupujemo osiguranje: Idemo preko u SAD.
Idemo u SAD da te vidimo.
Dobro, ali to je odmah preko reke.
Da.
Vi čak ne bi ni prešli preko da nas vidite u Mičigenu
na nekoliko sati bez tog osiguranja?
Ne, ne bi.
Mi smo nepopustljivi u vezi toga,
ne bi to uradili.
Ako nas neko udari u usta,
ili tako nešto...
Ne želite da vas uhvate u američki zdravstveni sistem.
Tako je.
Mi nemamo ništa protiv Amerikanaca,
ili Amerike, ili bilo čega takvog.
Mi smo simpatični i jednostavni ljudi.
Da, pa, ne mnogo jednostavni, ali...
sigurno vrlo simpatični.
Odlučio sam da istražim njihove antiameričke poglede dalje,
pored fine kanadske kuhinje.
Imamo prijatelja koji je otišao na Havaje.
On je zadobio povredu glave dok je bio tamo.
I pre nego što je bio dovoljno dobro da se vrati kući,
progutao je račun od preko 600.000$.
Kako onda Kanađani srednje klase
mogu to progutati?
Ja se osećam loše jer vi morate da brinete o tako nečemu.
Mi ne kritikujemo tvoju zemlju, mi samo...
dajemo ti činjenice da mi ne možemo priuštiti
da budemo bez osiguranja.
- Čak i za jedan dan? - Čak i za dan.
Da dalje dokažu njihov stav, poslali su me na lokalni golf teren
da popričam sa Lerijem Godfrijem
koji je imao nesreću na golfu dok je bio na odmoru, na Floridi.
Mogao sam čuti buku i...
osetio sam bol i tetiva mi je pukla.
Ova kost ovde koja drži bicepse na mestu...
Tako se ovaj biceps mišić otkačio kao lastiš i onda...
je završio ovde u mojim grudima.
Mišić je došao iz vaše ruke i završio u vašim grudima?
Završio je baš ovde.
Kao svi dobri golferi, Leri je završio njegovu rundu,
pre nego je potražio medicinsku pomoć.
Onda je dobio loše vesti.
Nisam previše brinuo jer
sam imao osiguranje za inostranstvo ali...
kad mi je rekao da košta 23 ili 24.000 onda....
24.000?
Dolara, da.
Tako da ako bi ostali u SAD-u, to bi vas koštalo 24.000$?
24.000$, da.
Umesto toga, vratili ste se u Kanadu,
- i Kanada je platila vaše sve troškove... - Sve.
Platila za operaciju...
- ...i koštalo vas je... - Ništa.
- ...nula. - Nula.
Pitam se, zašto očekujete od vaših kolega Kanađana,
koji nemaju vaš problem,
zašto bi trebalo da oni, kroz njihove poreze,
da plate za vaš problem.
Zato što bi mi učinili isto za njih.
To je način kako je uvek bilo i to je način na koji se nadamo da će uvek biti.
Tačno, ali ako ćete morati da platite za vaš problem,
i ne platite za tuđi problem, samo se brinete za sebe.
Pa, mnogo je ljudi koji nisu u poziciji da...
budu u stanju da to urade.
I neko mora da se stara o njima.
Da li ste član socijalističke partije ovde ili....
Stranke zelenih?
Ne, ja-- Pa, ustvari ja sam član konzervativne stranke.
Da li je to loše?
Pa, to je malo zbunjujuće...
Pa...
ne bi trebalo, mislim da...
Mislim da u vezi medicinskih pitanja,
u Kanadi nije važno
u kojoj ste stranci.
Ako ste u bilo kojoj...
Ali za nas, kad gledamo preko reke,
znate, šta mislite zašto je to nama važno?
- Šta nije u redu sa nama u vezi ovog? - Pa, ja mislim...
da vlasti...
ne dele naša verovanja da...
zdravstvena nega treba da bude univerzalna.
Mislim, Kanađani nisu sve dok...
nije došao Tomi Daglas,
koji je prilično...
promenio svačije mišljenje.
- Jedan čovek? - Jedan čovek, da.
- Jedan čovek je to uradio, on... - Može li on doći kod nas u posetu?
On je mrtav nažalost, u stvari on je...
On je bio cenjen kao Kanadska...
pojedinačno najvažnija osoba.
Mi mislimo tako mnogo o...
- Mislite u čitavoj vašoj istoriji? - U našoj čitavoj istoriji.
- Više od vašeg prvog premijera... - Apsolutno, da...
Čak više od Wayne Gretzky.
- Nemoguće. - Apsolutno.
Više od Celine Dion?
Sjajna pevačica, više od Celine Dion.
- Više od Rocky i Bullwinkle. - Možda...
... oštrica je prošla kroz rukavicu koju sam nosio
i odsekla mi je
sve prste.
Shvatio sam da mi treba pomoć momentalno.
Očigledno da je operacija
amputiranih prstiju ruke jedna od
dramatičnijih operacija koju radimo.
Ako imamo 5 prstiju, potrebna je operacija od 24 sata
ustvari su to 4 operacije,
i sva nega,
2 različite anestezije,
da bi obezbedili operaciju te važnosti.
Kada neko kao Red dođe
on ne mora da brine da li može to da priušti sebi.
Potrebna mu je pomoć,
i mi se samo koncentrišemo
da mu to damo.
- Upoznao sam jednog Amerikanca
on je odsekao vrhove 2 svoja prsta
na cirkularu.
Kada je došao u bolnicu rekli su mu
da će jedan prst koštati 60 hiljada dolara
a drugi 12 hiljada dolara.
Morao je da odluči koji prst može sebi da priušti.
- Mi nikad nismo rekli nekom da ne može
povratiti prste
zato što sistem to ne omogućuje.
I meni je drago da radim u sistemu koji mi omogućuje
slobodu da brinem o ljudima
a ne da pravim takve izbore.
- Izgleda da ništa što nam je rečeno o kanadskom sistemu
nije istina.
Možda sam ja bio u pogrešnom delu grada.
Otišao sam u drugi deo grada,
u čekaonicu bolnice u kojoj je gužva.
Koliko dugo si morao da čekaš da dobiješ pomoć?
20 minuta. - 20 minuta.
45 minuta.
Dobio sam pomoć odmah.
Vidite kakva je gužva. Oni stvarno rade iznenađujuće.
Da li ste morali da tražite neku dozvolu da bi...
došli u bolnicu?
- Ne, ne.
Ne. - Ne.
Idem gde ja želim.
- Ne treba vam prethodno odobrenje?
Ne, ne.
U vašu kompaniju osiguranja?
Oh ne, nikako.
Da li izaberete doktora?
Oh, naravno.
Koji su vaši troškovi?
Ništa.
Nemamo nikakve.
Ne znam.
Mislim da nema nikakvih koliko ja znam.
Koliko ćete platiti?
Ništa.
Znamo da u Americi ljudi plaćaju
za zdravstvo ali
mi to ne razumemo.
Mi ne razumemo taj koncept jer mi
nemamo posla sa tim.
Imamo problem sa Parkinsonom, moždanim i srčanim udarom.
Mi smo vrlo, vrlo srećni.
Mislim, mi se žalimo.
Ljudi se žale na sve.
Zar ne?
Naravno, vi ste Kanađani.
Ali u suštini
to je stvarno sjajan sistem.
Tako da svi mogu primiti
dobru zdravstvenu zaštitu.
- Ispada da Kanađani žive 3 godine duže nego mi.
To nije teško verovati
kada sretnete Amerikanca kao što je Erik
- Oh Englesko, mi dolazimo
Erik Trimbl iz Washingtona
štedeo je čitav život
da bi mogao posetiti slavni prelaz Abbey Road
u Londonu.
Ali nije bilo dovoljno za Erika da samo prošeta preko prelaza
kao što su to uradili Bitlsi
On je to morao da uradi na njegov poseban način.
- Evo ga Erik kako prelazi Abbey Road na svojim rukama
Hej!
Probaj ponovo.
Oh ne, iščašio sam rame.
Boli te?
Da.
Tamo je bolnica niz put.
Britanska bolnica nije naplatila
Eriku ništa.
Samo 10 dolara za lekove koje su mu dali.
- Svi ti dajemo podršku.
Biću dobro.
Odlučio sam da odem u Veliku Britaniju.
da otkrijem kako boravak u bolnici može biti besplatan.
a lekovi koštaju samo 10 dolara.
Ako donesem recept
za 30 pilula.
Koliko košta?
Košta 6,65 funti.
To je standardna tarifa.
6,65 funti?
To je oko 10 dolara?
- Da.
A ako mi treba 60 pilula
koliko to košta?
Ista cena.
120 pilula?
6,65 još uvek.
Nije važno koliko pilula?
- Ne.
Šta ako je neki lek za HIV
ili lek za rak?
- Još uvek 6,65 funti.
Ako je osoba ispod 16 godina ili starija od 60
ona je izuzeta.
- Samo zaposleni odrasli
koji zarađuju dovoljno novca.
plaćaju 6,65 funti
a svi ostali dobijaju lekove besplatno.
- Tako je.
- Niste platili ništa? - Ništa.
- Niste platili ništa. - Ja sam preko 60.
- Mi ne plaćamo. - Koja je svrha blagajne?
Pitam se
gde je hleb i mleko i slatkiši?
Ne mogu naći nigde deterdžent....
Nisam bio obučavan toliko mnogo godina da prodajem deterdžente tako da... ne.
Zatim sam otišao u državnu bolnicu,
vođenu od strane nacionalnog zdravstva.
Radim sedam nedelja i dobiću 6 meseci plaćeno.
I mogu imati 6 meseci neplaćenog, takođe.
Tako da ustvari uzimam jednu godinu.
Pa, to zvuči kao luksuz tamo odakle sam ja.
Oh, stvarno, nije tako
u SAD-u, ne... ne uopšte, ne.
Koliko plaćate da ostanete ovde?
Niko ne plaća.
Oni pitaju koliko ljudi plaćaju.
Ja sam rekla da ne... Vi ne..., samo dobijete odsustvo.
- To je nacionalno osiguranje. Nema... - Da.
... računa na kraju dana kao tamo.
Čak i sa osiguranjem, mora da postoji obaveza da se plati račun negde.
- Gde je odeljenje za račune? - Ne postoji odeljenje za račune.
Zaista, ne postoji tako nešto...
Koliko vam naplaćuju za tu bebu?
Izvinite?
Morate da platite pre nego što izađete odavde, zar ne?
- Ne. -Ne, ne, ne.
- Sve je na... - Ovo je NHS.
Znate, ovo nije Amerika.
Možda ću imati više sreće u delu bolnice
gde stvari mogu biti ozbiljno skupe.
Ovaj čovek je slomio članak...
Koliko će ga to koštati?
Izvinite?
Poseta hitnoj pomoći...
Imaće ogroman račun
na kraju, zar ne?
Ah...
NHS: sve je besplatno.
Pitam za bolnički račun a vi mi se smejete.
Zato što niko nikad nije pitao to pitanje u...
hitnoj pomoći, eto zašto.
Počelo mi se sviđati ovo da je sve besplatno.
A onda sam otkrio ovo.
Blagajnik.
Da li ovde ljudi plaćaju njihove račune
kada izlaze iz bolnice?
Ne, ovo je NHS bolnica, tako da ne plaćate račun.
Samo odete kući?
Zašto ovde piše "Blagajnik" ako ljudi ne moraju da plate račun?
Sve što ovde imamo je stari čovek, koji je iza
blagajne i on daje ljudima novac ako moraju da plate za prevoz.
Ta 'nadoknada' znači da ljudi dobiju nadoknadu za putne troškove.
Hvala.
Dakle u Britanskim bolnicama
umesto da novac ide u blagajnu,
novac izlazi napolje.
Kriterijum da se izađe iz bolnice
nije da li ste platili račun, kriterijum je...
da li možete da odete, i da li idete negde bezbedno.
Razumljivo, ja sam bio predmet šale ovde.
Ono što mi je trebalo je bio neki dobri staromodni Amerikanac
koji će imati razumevanja.
Prvi put sam došla u London
1992. godine.
Ostali smo ovde i imamo...
troje dece.
Pa, imam ih sve na...
NHS-u što je nacionalni zdravstveni servis.
Britanski nacionalni zdravstveni servis.
Ja sam mislila kao što su i mnogi Amerikanci pretpostavljali
da je socijalizovana medicina samo dno lošeg...
tretmana, i da je jedino moguće
da će biti mutno i grozno i da će biti kao u SSSR-u.
Mislim, takvo...
I... to je grozno, to sam mislila.
To sam i ja mislio, takođe.
Nakon rađanja deteta, nazad na žitna polja!
Mi smo uzgajili naše žito
jer je rad nama častan.
A onda sam se setio da je i kod nas u Americi
socijalizovano mnogo toga.
Mi smo vaši vatrogasci.
Mi spašavamo živote
i mačke sa drveća.
Mi smo učitelji Amerike
gde deca idu u školu besplatno.
Mi smo vaša pošta
gde vi dobijate vašu poštu jeftino.
A ovde u biblioteci
možete dobiti vašu knjigu besplatno.
Izgleda da volim da imam policiju i...
vatrogasce i...
biblioteku i...
I počeo sam razmišljam:
Zašto nemamo više besplatnih
socijalizovanih stvari,
kao što je zdravstvena nega.
Odakle potiče ta ideja da svaki Britanski građanin
treba da ima pravo na zdravstvenu negu?
Pa, ako se vratimo unazad, sve je počelo sa demokratijom,
pre nego što smo počeli da glasamo.
Sva vlast je bila u rukama bogatih ljudi.
Ako ste imali novac, mogli ste imati zdravstvenu negu, obrazovanje,
brinuti o sebi kad ostarite, a ono što je demokratija uradila je
da je dala siromašnima glas.
To je pomerilo vlast sa pijace
u policijsku stanicu. Iz...
novčanika na glasački listić.
A ono što su ljudi rekli je vrlo jednostavno.
Rekli su, "1930-tih, imali smo masovnu nezaposlenost.
"Ali nismo imali nezaposlenost tokom rata.
"Ako smo mogli imati punu zaposlenost ubijajući Nemce,
"zašto je ne možemo imati gradeći bolnice,
"škole, zapošljavajući medicinske sestre, učitelje?"
Ako možete naći novac za ubijanje ljudi, možete naći novac i za pomoć ljudima.
Tako je.
Ovo je svakako preokrenulo mišljenje
o ovome nabolje.
- Koje godine je to bilo? - To je bilo 1948.
"Vaš novi nacionalni zdravstveni servis startuje petog jula.
"Šta je to? Kako ćete to dobiti?
"Omogućiće vam svu medicinsku, zubarsku i brigu o porodiljama.
"Svako, bogat ili siromašan, muškarac, žena ili dete može je koristiti ili njen bilo koji deo.
"Nema naplaćivanja osim za nekoliko specijalnih stavki.
"Nije potrebna polisa osiguranja, ali to nije milostinja.
"Vi plaćate za to uglavnom kao poreski obveznik
"i to će vas rasteretiti novčanih briga za vreme bolesti."
Dakle... Nekako, nekoliko reči sumira čitavu stvar.
Ja sam bio zapanjen
kada je rekao da je sve počelo 1948.
Britanci su upravo izašli iz razarajućeg II svetskog rata.
Država je bila uništena,
i skoro bankrotirala.
Nisu imali ništa.
Za samo jedan period od 8 meseci
preko 42.000 civila je izgubilo živote.
Ali ono što smo mi prošli za dva sata 11. septembra,
oni su doživljavali skoro svaki dan.
Sećate se kako smo se osećali nakon 11. septembra?
Kako smo se držali zajedno?
Pretpostavljam da su se oni tako osećali.
A prvo što su odlučili da zajedno urade nakon rata,
je bilo da obezbede besplatnu medicinsku pomoć
za svakog.
Čak je i gospođa Tačer rekla,
"nacionalni zdravstveni servis je siguran u našim rukama."
To je... tako neosporivo kao pravo glasa za žene.
Niko sada ne može reći da žene ne mogu glasati
ljudi to ne bi rekli, ne u Britaniji.
Ne bi prihvatili
gubljenje ili razaranje nacionalne zdravstvene nege.
Ako bi Tačerka ili Bler rekli "Ja ću demontirati Nacionalnu zdravstvenu negu..."
Bila bi revolucija, da.
Izveštaj
Američke Medicinske Asocijacije o zdravlju ljudi starih od 55 do 64 godine
kaže da su Britanci mnogo zdraviji od Amerikanaca.
Za svaku bolest koju smo posmatrali,
Amerikanci je imaju više od Engleza.
Rak, srčana oboljenja, hipertenzija, moždani udari, bolesti pluća,
sve je značajnije više kod Amerikanaca.
Čak i najsiromašniji ljudi u Engleskoj sa svim faktorima okoline
zbog kojih imaju najgore zdravlje u državi mogu očekivati
da žive duže od najbogatijih ljudi u Americi.
Ja sam se pitao ipak, kako je doktorima ovde u Britaniji?
Mi moramo da živimo pod ovom vrstom državne kontrole.
Da li ste vi porodični doktor?
Da, pretpostavljam da bi nas zvali lekar opšte prakse ili "GP" ovde.
Dobro, dakle imate rad sa porodicom?
Da, to je NHS rad. Imamo 9 doktora koji rade u tome.
- Vi ste plaćeni od države? - Plaćeni od države.
Dakle radite za državu?
- Doktor plaćen od države? - Absolutno.
Pacijent dođe kod vas. Pre nego što ga lečite,
da li morate da pozovete državnu osiguravajuću kompaniju
pre nego što ga lečite?
Ne, uopšte nemam posla sa novcem svakodnevno.
Da li ste ikad morali da kažete ne nekom ko je bio bolestan i kome je trebala pomoć?
- Ne, nikad. - Da li ste čuli za nekog,
ko je bio u bolnici da je bio izbačen zato što nije mogao platiti račun?
Ne, nikad. Ja ne bih želeo da radim u tom sistemu.
Pošto radite za državu,
vi verovatno morate koristiti javni transport.
Ne. Ja imam auto koji koristim i vozim se na posao.
Neki stari krš?
Da li živite u ružnom delu grada, ili...
Živim u prelepom delu grada, zove se Greenwich.
Ovo je divna kuća.
Ovo je kuća na 3 sprata.
Koliko drugih porodica mora da živi u ovoj kući sa vama?
Samo mi. Ima 4 spavaće sobe za
moju ženu i mog sina. Samo nas je troje ovde.
Koliko ste platili za nju?
- 550.000Ł. Da, skoro. - Dakle, milion dolara.
Vaša država plaća doktora
nacionalnog zdravstvenog osiguranja na planu zdravstvene nege,
- Da. - a vi živite u kući od milion dolara.
Da.
Mislim da verovatno moji prijatelji misle da nam ide sasvim dobro.
Stvarno? Koliko dobro?
Zarađujem oko 85.000 uključujući penziju...
- 85.000Ł? - 85.000 funti godišnje.
A to uključuje penziju koju će mi platiti.
To je manje, jer drugi verovatno zarađuju preko 100.000 funti.
- 100.000Ł? To je skoro 200.000$? - Da, apsolutno.
Novac koji zaradimo, mi naplatimo po onome šta radimo.
Ako radimo bolje za naše pacijente, onda više naplatimo.
Kako to mislite?
Imamo novi sistem,
i u tom novom sistemu,
ako najveći broj vaših pacijenata ima nizak krvni pritisak,
ili imate najveći broj pacijenata koji su prekinuli pušenje,
ili imate najviše pregleda pacijenata
sa mentalnim bolestima, ako su bolesni
ili niskim holesterolom, onda vam se plati više.
Ove godine, ako više vaših pacijenata prestane da puši,
- zaradićete više novca? - Apsolutno.
- Zaradićete više? - Da, apsolutno.
Dakle doktori u Americi ne moraju da se plaše...
od univerzalne zdravstvene nege.
Ne. Ako želite da imate
kuću od 2 ili 3 miliona dolara i 4 ili 5 lepih kola
i 6 ili 7 lepih televizora,
onda možda da, treba da obavljate praksu negde gde to možete zaraditi.
Ali ja mislim da mi živimo komforno ovde, a London je skup grad,
ali ja mislim da mi živimo vrlo komforno.
I vama je dobro u kući od milion dolara, sa Audijem,
i sa TV-om ravnog ekrana?
Da, izlazimo na kraj sa tim.
Mislim da je demokratija najrevolucionarnija stvar na svetu.
Mnogo više nego socijalističke ideje, ili bilo kakva druga ideja.
Ali ako imate vlast,
koristite je da udovoljite potrebama vaše zajednice.
A ta ideja izbora, taj Capitol[ism]
govori o tome svo vreme, "vi morate imati izbor",
Izbor zavisi od slobode da se bira.
A ako ste okovani dugovima, vi nemate slobodu izbora.
Da li to koristi sistemu,
ako je prosečna radna osoba okovana i u dugovima?
Ljudi u dugovima
postaju beznadežni, a beznadežni ljudi ne glasaju.
Tako da će vam se kazati da svako treba da glasa.
Ali ja mislim, ako siromašni
u Britaniji ili u Sjedinjenim Državama okrenu se
i glasaju za ljude koji zastupaju njihove interese, to će biti
stvarna demokratska revolucija. Zato oni to ne žele da se desi.
Držanje ljudi beznadežnima i pesimističnima...
Vidite, mislim da postoje 2 načina kako se ljudi kontrolišu:
prvi i pre svega, zastrašivanjem ljudi, i drugi, demorališući ih.
Obrazovanom, zdravom i samouverenom nacijom je teže gospodariti.
I mislim da postoji element
u razmišljanju nekih ljudi. Mi ne želimo
da ljudi budu obrazovani, zdravi i samouvereni
jer će oni izmaći kontroli.
1% svetske populacije poseduje 80 procenata svetskog bogatstva.
To je neverovatno, ljudi se mire sa tim,
ali su oni siromašni, demoralizovani, i zaplašeni.
I zato, oni misle,
"Možda je najsigurnije da primam naredbe i nadam se najboljem."
A nadanje najboljem je ono što mi radimo, od momenta kada smo rođeni.
Mi imamo najgori mortalitet beba u zapadnom svetu.
Beba rođena u El Salvadoru ima bolje šanse za preživljavanje
nego beba rođena u Detroitu.
Ali to postaje bolje kada idete u školu.
Učionice sa 40 učenika. Škole bez naučnih laboratorija.
Nije čudo da većina naše omladine ne može naći Britaniju na karti.
Ali to je u redu, uvek je tu fakultet.
Dok ne diplomiramo, naše zadnjice su toliko usijane,
mi smo zaglibili u dugovima pre nego dobijemo naš prvi posao.
Ja sam u... recimo oko 35.000 dolara u dugu.
To je za moje tri godine studija.
Na taj način vi ćete biti vrsta zaposlenog kojeg oni traže.
Onaj koji je nužan za tim poslom.
3.904, 3.905...
Koji poslodavac nebi želeo zaposliti dužnog na hiljade dolara?
Jer oni neće izazivati nikakve nevolje.
Dalje, da bi platili svoje dugove sa fakulteta,
trebaće vam posao sa zdravstvenim osiguranjem.
Bilo bi grozno da izgubite takav posao, zar ne?
Možeš uvet dati otkaz.
Nema zakona koji kaže da moraš da radiš ovde.
A ako taj jedan posao ne plati sve račune, ne brini!
Možeš naći još jedan,
i još jedan,
i još jedan.
Ja radim tri posla, i osećam da doprinosim.
- Radite tri posla? - Tri posla, da.
Jedinstven Amerikanac, zar ne?
Mislim da je fantastično to što radite.
Da li spavate?
A ako ne spavate dovoljno... uzmite lek.
Umorni ste svo vreme. Možda se osećate tužno, beznadno.
Ako patite od prekomerne brige...
Možda patite od anksioznosti...
To može biti ADD odraslih.
- Razgovarajte sa vašim doktorom. - Pitajte vašeg doktora.
Pitajte vašeg doktora.
Da, pitajte vašeg doktora, i tražite još lekova.
To treba dovoljno da vas nadrogira dok nije vreme penziji.
Da li sam rekao penzija?
Pa ako doživite 80, siguran sam da ćete još uvek imati vašu penziju.
Za razliku od novozaposlenih ovih kompanija koji nikad neće videti penziju.
Ali ne brinite, siguran sam da će se naša deca brinuti o nama,
s obzirom na divan život koji smo im dali.
I zapamtite, hajde da pobedimo teroriste tamo,
da ne moramo da se borimo sa njima ovde.
KAISER PERMANENTE je najveći H.M.O. u zemlji.
A Doanel Kiz je dovoljno bogata
da živi puno osigurana od njih.
To je dobra stvar, zato što je jedne noći,
njena kćerka Mišel od 18 meseci, dobila groznicu od preko 104°F.
Tako je ona, pošto je odgovorna mama, pozvala 911,
i ambulantna kola su odnela Mišel do najbliže bolnice.
Bolnica je proverila sa njenom H.M.O. i njima je rečeno
da KAISER neće pokriti testove i antibiotike neophodne
za lečenje Mišel.
Moraće je odneti u bolnicu koju poseduje KAISER, iz njihove mreže.
U KAISER-u su rekli da je moram dovesti autom
do bolnice i da ne može biti lečena u Martin Luther Kingu.
Ja sam nastavila da tražim od njih da je leče, a oni su odbijali.
Mojoj kćerki je pozlilo...
i dobila je napad.
Doanel je predložila doktorima da ne slušaju KAISER i da leče njenu kćerku.
Ja sam ispraćena iz bolnice jer su osećali da sam ja pretnja.
Nakon sata odlaganja, transportovana je do KAISER-a,
i stigla je tamo baš kad je imala srčani zastoj.
Pokušavali su da je ožive oko 30 minuta.
Doktori su ušli,
i rekli nam da...
je izdahnula.
Ja sam bila zaprepašćena.
Stvarno zaprepašćena, to... nije izgledalo realno.
Držala sam je.
Držala sam je i rekla joj da mama pokušava sve najbolje da joj pomogne,
da dobije tretman koji treba da primi.
I da mi je žao,
da nisam mogla da joj pomognem.
Ovo je Korina, i njena kćerka Zoi.
Korina je diplomirala na Michigan State Univerzitetu,
I ona je iz mog grada, Flinta, Michigan.
Pre šest meseci, Zoi, kao i Doanelina beba Mišel,
je imala visoku groznicu.
Prestala je da diše
na kratko, poplavila je i obesila se na mojim rukama,
što je bilo...
To je bilo... najstrašniji momenat u mom životu,
jer sam mislila da je ili umrla ili da umire.
I nisam znala šta da radim.
U bolnici su joj dali neke lekove,
smanjili joj groznicu, i pregledali je, uzeli joj krv...
Šta su utvrdili da joj je?
Infekcija vrata. Ali smo ostali u bolnici od petka do nedelje.
Da bi je posmatrali.
- I vi ste ostali tamo tako dugo? - Da.
Oni su je u osnovi samo posmatrali.
I koliko vas je to sve koštalo?
- Više od 3 dana u bolnici... - Ništa.
- Ništa? - Ništa.
- Uopšte ništa. - I to zato...
- Što živim u Francuskoj. - Vi živite u Francuskoj?
Da.
Ah, Francuska...
Oni uživaju u njihovim vinima, njihovim cigaretama,
i njihovoj masnoj hrani.
A ipak, kao i Kanađani i Britanci,
oni žive mnogo duže nego mi.
Nešto u vezi toga izgleda jako nefer.
Ovo je Aleksi Krumon.
On je proveo svoj čitav život kao punoletan, u SAD-u bez zdravstvenog osiguranja.
Živeo sam u Americi 13 godina.
Voleo sam moj život tamo.
Ali kad sam otkrio da imam tumor,
a ja nisam imao zdravstveno osiguranje,
nažalost morao sam da se vratim.
I mada ja nikad nisam plaćao poreze u Francuskoj, jer nikad nisam radio ovde.
Otišao sam kada mi je bilo 18, ja čak nisam ni imao broj socijalnog osiguranja.
Za njih ja sam, pa...
njemu treba lečenje, on nema prihode, tako da...
daćemo mu, znate, lečenje koje mu treba.
Kako ste sada?
Sada sam zdrav,
ali imam 3 meseca intenzivne hemo terapije.
Nakon 3 meseca, video sam mog doktora i on je rekao "Da li želiš da se vratiš na posao?"
Rekao sam, "Ne, ne osećam se tako.
"Sad još nisam spreman." On je rekao, "Koliko ti treba?"
Rekao sam, "Pa, ne znam..." on je rekao, "Da li će 3 meseca biti OK?"
Rekao sam, "Mislim da će 3 meseca biti fino."
Rekao je, "OK, onda uzmi 3 meseca odmora", onda mi je napisao, znate, belešku,
koju sam dao mojem poslodavcu tako da bude siguran da ću biti plaćen.
- Otišao sam na jug Francuske... - Sačekajte minut... dobili ste...
tri meseca odmora sa platom?
Da. Da.
Dobijem 65%...
plaćeno od države,
a drugih 35% je plaćeno od mog poslodavca.
Da bih dobio 100%.
Bio je april. Bio sam opet slobodan.
Počeo sam odmah. Sunčao sam se.
I to je stvarno, znate, pomoglo mi je mnogo da
se oporavim i...
Mislim, to je bilo kao... noć i dan.
Za 3 meseca, vratio sam se od 95 godina starog čoveka
na 35 g. starog, ponovo.
I to zato što sam imao vremena da se pobrinem o sebi.
Nisam stvarno u situaciji da osuđujem
američki sistem.
Mislim da su Sjedinjene Države divna, divna zemlja.
Amerikanci su divni ljudi. Stvarno ih volim.
Ali kao doktor... prvo,
kao građanin, drugo,
i eventualno kao pacijent, treće,
Ja sam vrlo srećan što sam u Francuskoj.
Ovo je vrsta luksuza ovde.
Vi ste bolesni. Uđete u bolnicu.
Dobijete negu koja vam treba.
To ne zavisi od vašeg osiguranja. To zavisi od onog što vam treba.
Jedan glavni princip je solidarnost.
Ljudi koji su zdravi plaćaju za bolesne.
Vi plaćate prema vašem imetku
i primate prema vašim potrebama.
Da li mislite da će to ikad funkcionisati u Americi?
Ne.
On je jedva mogao obuzdati njegov kipeći anti-amerikanizam.
A ja nisam mogao da slušam to više.
Pronašao sam grupu Amerikanaca
koji žive u Parizu
za koje znam da će mi reći istinu.
Meni je dijagnostikovan, pre 5 godina, dijabetes tip 1.
Ja sam ustvari bio malo nervozan da im kažem da ja imam...
- Da kažete Francuzima. - Da kažem Francuzima.
Ima mesto da potvrdite
da li imate ili ne hronično stanje.
Bio sam nervozan da će mi naplatiti više ili nešto.
A umesto toga, otišao sam u bolnicu,
i dobio sam non-stop negu
i oni rade neverovatnu količinu preventativne nege.
Pitaju vas da li imate pre-postojeće zdravstveno stanje
- ne da bi vas kaznili... - Da.
- ...nego da vam daju više pomoći? - Da.
Bio sam u bolnici godinu dana
i čim sam ušao, bilo je...
"Pa... Ne brinite. Samo se odmorite."
- Da. - Ljudi kažu "Odmorite".
Koliko dana godišnje imate za bolest. Tri, četiri?
- Ja mislim da je to neograničeno. - Da.
- Bolestan si... - Neograničeno?
Da. Kako možete ograničiti bolesne dane?
Ako ste bolesni, bolesni ste.
Išla sam u hitnu pomoć mnogo puta
sa četiri dečaka.
I nikad nisam čekala više od sat. Nikad.
Mogu pozvati da mi dođe neko kući za najviše pola sata.
- Nije valjda? - Da.
Poziv da dođu kući? U vaš dom?
Koliko vas je imalo kućnu posetu doktora?
- Ne! - Zadnje u 3 ujutro u petak.
- I koliko vas to košta? - Ništa.
Kako se usluga zove?
SOS medicinari. Dobro veče.
Stižem.
Kuda idemo?
Idemo da vidimo čoveka koji ima bol u stomaku.
- Bol u stomaku? - Da.
Dakle... Ako je to samo bol u stomaku, zašto idemo tako brzo?
Koliko puta ste povraćali?
Dvaput.
Mogu li vam dati inekciju u stražnjicu? - Da.
SOS medicinare je oformio pre 40 godina dr Marcel Lascar.
dr Lascar je imao problem sa vodovodom u kući
i pozvao je vodovodara koji radi 24 sata...
i imao je vodovod u kući za manje od sata
A u zemlji gde možete dobiti vodovodara za manje od sata...
isto treba da bude i za doktora.
Dobro, idemo sada.
Gde idemo sad?
- Sledeća poseta? - Da.
Kaži Bruse.
Ulica L'Arcade broj 8.
Idem tamo.
Jednu stvar koju kažem svakom ko me pita zašto sam ja u ovoj zemlji
je da mislim da je ovo jedna od najprisnijih,
i prijateljskih zemalja za koju znam.
Govorim o vrednostima porodice. Mislim na brigu o deci, zdravstvenu negu...
Mi ne plaćamo za brigu po danu, ne plaćamo...
Briga po danu gde ostavljam moju kćerku... a ja sam učiteljica,
Mislim, standardi su vrlo visoki.
Koliko te košta da ostaviš 2 deteta ovde na dnevnoj brizi?
Koliko na sat?
Oko jedan dolar na sat. To je vrlo malo.
Da li ste zadovoljni kako se brinu?
Da. Vrlo sam zadovoljna.
Profesionalni su, dobro utrenirani,
Osoblje nije kao druga mama ali vrlo blizu.
Imam poverenje, potpuno poverenje.
Ovde, moja deca, će sigurno dobiti
određeni nivo brige, određeno obrazovanje.
fakultet o kojem ne moram da brinem...
Kako to mislite?
- To je besplatno. - Šalite se?
Ništa?
Možete dobiti fakultetsko obrazovanje besplatno.
- Nemoguće! - Da!
Nema smisla očajavati!
To je najgori deo.
Onda su oni srećni?
Mogu provesti vreme sa svojom decom, imaju odmore, vreme sa porodicom...
Koliko nedelja plaćenog odmora?
Minimum 5 nedelja...
5 nedelja? Minimum 5 nedelja.
To je francuski zakon.
Osim ako radite za veliku kompaniju. Onda dobijete oko 8, 10 nedelja.
Ne zaboravite da se ovde radi 35 sati nedeljno.
Produktivnost je vrlo visoka.
Čitao sam da je viša nego u SAD-u.
Oni su opušteni!
Ako rade više od 35 sati nedeljno,
dobiju dodatne slobodne dane.
To je za zaposlene sa pola radnog vremena kao i za one sa punim radnim vremenom.
Dobijete 5 nedelja plaćenog odmora čak iako radite pola radnog vremena?
- Naravno, da! - Svako.
Ako se venčate, dobijete ekstra nedelju,
ili ekstra 7 dana za vaš medeni mesec.
Uz onih 5 nedelja.
- Imate plaćeni medeni mesec? - Da.
- Dobijete 2 slobodna dana... - Da, ako se selite.
Ako se selite iz jednog stana u drugi?
- Da. - Jedan dan.
Imate jedan dan za selidbu a oni vam plate taj dan?
Kada je moja kćerka bila 3 meseca, besplatna usluga
je da vam pošalju nekog u vaš dom da vam daju savete
kako da stavite dete da spava...
svaki dan, besplatno.
I doći će vam kući i oprati vam rublje!
- Hoće! Stvarno! - Ne!
Stanite! Stanite!
Šta radite?
Perem odeću koju je ostavila majka.
Vi ste državna služba?
Ja sam zaposlena od strane države, da pomažem roditeljima.
Da li ona radi još nešto?
Ako želim, da.
Ona naravno, brine o deci.
I ako joj tražim da
spremi obrok za večeras, ona može to uraditi.
Ako tražim da mi spremite obrok od šargarepe večeras, da li hoćete?
Nema problema.
Ona dolazi dvaput nedeljno, po 4 sata.
Tako da mogu raditi šta želim
za sebe, za kuću, za mog muža,
u toku 4 sata.
To je vrlo dragoceno za mene.
Vi nemate nikakvu asocijaciju? Ništa takvo da vam pomaže?
Ne.
Niko iz države neće doći u vaš dom u Americi
i oprati vam rublje, ako ste nova mama.
- To je teško. - Da.
Ono što osećam sa mojom porodicom je krivica.
Krivica što sam ovde i vidim
prednosti i koristi koje imam sa tako malo godina.
Moji roditelji su radili čitav svoj život i
nisu ni blizu ovog.
Teško je da znate da ste ovde
u vrlo privilegovanoj poziciji
ne živite bogatim životom,
ali vrlo blizu, definitivno.
I to izgleda potpuno...
nefer.
Jedna od stvari koje čine da sve funkcioniše ovde je...
da se država boji od ljudi.
Boje se protesta.
Boje se reakcija ljudi.
Dok se u SAD-u, ljudi boje države.
Boje se od... od... od delovanja.
Boje se od protestvovanja. Boje se od akcije.
U Francuskoj, to je ono što ljudi rade.
160.000studenata je marširalo danas
U Bordou, više od 2.000 ljudi je marširalo zbog zapošljavanja i javnih usluga.
Mi protestujemo zbog pogoršanih radnih uslova.
...Naše plate!
- Šta želimo? - Stanove! - Za koga? - Za svakog!
Danas želimo da se prizna da je naš rad opasan.
Sindikat je izabrao slogan.
"Dalje ruke od mog slobodnog dana!"
Država je napravila pentekostalni ponedeljak radnim danom. Nećemo tolerisati!
Besplatno fakultetsko obrazovanje,
besplatna medicinska nega,
državne dadilje...
Počeo sam da se pitam kako plaćaju za sve ovo?
A onda sam shvatio... Oni se dave u porezima!
Želeo sam da vidim kakav efekat to može imati
na prosečnu porodicu srednje klase.
Pa sam otišao da vidim.
- Dobar dan! - Dobar dan.
- Dobro došli.
Stvarno je divno.
Ovo je dnevni boravak, gde pijemo čaj i aperitiv. Gledamo TV.
- To su vesti. - Da. Hvala.
Koliki je vaš zajednički prihod
za jedan mesec?
Naš zajednički prihod je 8.000$.
A vi živite još uvek vrlo lepo od tog prihoda.
Ovo je soba našeg najmlađeg deteta Antonija.
Ovo je Aleksandrova soba. Aco molim te pogledaj ovamo.
Koliko plaćate mesečnu hipoteku?
1.575$ mesečno.
Ovo je naša spavaća soba.
Koliko automobila imate?
- Dva. - Dva.
Da li dugujete novac za medicinske račune?
Ne. Ne, zato što sistem plaća za nas.
Da li imate dugova, zajmova, bilo čega?
Ne, nemamo dugova.
Samo za stan.
A koji su vaši drugi veliki troškovi?
Riba.
Povrće.
Povrće je veliki mesečni trošak za vas.
Da. Voće.
- Jogurt. - Jogurt.
Koji su vaši drugi veliki troškovi?
Odmori.
To je vrlo važno.
Imamo sliku iz Dominikanske Republike.
Ovo je moja lična kolekcija peska sa naših putovanja.
Ovde vidite pesak iz Šri Lanke.
- Kejptaun, Južna Afrika. - Egipat. - Masai Mara, Kenija.
- Kenija. - Mi volimo.
Da li ste srećni?
Da.
Zar ne možete reći?
Nakon što sam video sve ovo, počeo sam da se pitam...
Da li postoji razlog da naša država i naši mediji
žele da mi mrzimo Francusku?
Da li su zabrinuti da možemo postati kao Francuzi?
Ili da radimo stvari na njihov način?
U međuvremenu, nazad kući,
bolnice su pronašle novi način rada sa pacijentima
koji nemaju zdravstveno osiguranje
i ne mogu platiti račun.
Stajao sam pored zida i video sam taksi
koji je napravio polukrug,
stao uz ivičnjak,
a ja sam gledao šta se dešava
jer sam imao osećaj šta će se desiti,
jer to nije nova stvar.
Stali su ovde pored žutog hidranta
i izbacili Kerol i odmah otišli.
Kad su otišli,
ona je otišla na ulicu otprilike ovde.
Hodala je sve dovde do puta,
potpuno zbunjena,
ne znajući... bez cipela
samo u bolničkoj haljini.
Ako ste ikad bili u bolnici, znate da su tanko obučeni.
A onda je jedan od nas od osoblja izašao
i pitao Kerol da li joj treba pomoć
i otkrio da je ona zbunjena i dezorijentisana
i nije znala gde je.
Kaiser Permanente u bolnici Bellflower ju je stavio u taksi
i uputio ga da je doveze dovde i izbaci je tu.
Ali imena bolnica su skinuta sa obe narukvice
pre nego što je stigla ovde.
Video sam i druge koji su koji su prošli kroz naša vrata,
koji su još uvek imali IV na ruci.
Oni su mi rekli da su ovde, u njihovo prihvatilište,
bolnice izbacile preko 50 pacijenata.
Imamo samo nekoliko opcija:
ili da otvorimo vrata i da ih izbacimo napolje,
što nije humano da se uradi, nešto što mi ne želimo da uradimo,
ili da nađemo neko mesto za njih gde će da odu.
A sada trenutno, Skid Row je najbolje mesto u gradu.
U stvari, noć pre nego što smo bili tamo,
okružna bolnica koju vodi Univerzitet Južne Kalifornije,
jedna od najbogatijih privatnih škola u državi,
je izbacila još jednog pacijenta na ivičnjak.
Žena koja nije u stanju da plati bolnički račun.
Da li znate kako ste dospeli ovde?
- Taksijem. - Taksi?
Iz Generalne Bolnice, platili su taksisti.
On me je izbacio ovde, ustvari me je nasilu izbacio iz auta.
Gospođo, da li imate bolove sada?
- Da li ste u bolovima? - Da, jesam.
Da li možemo nešto...
Ona sada ima slomljena rebra, slomljenu ključnu kost,
i šavove koji nisu potpuno zarasli
preko vrha glave i sa strane glave.
Da vas pitam, gospođo.
Pre nego što su vas izbacili,
- da li su vas pitali da li znate gde idete? -Ne.
Dakle, nisu vas ništa pitali,
da li znate ili ne znate šta se dešava.
Ne, oni su mi samo rekli da se pobrinem za sebe.
Mogu li da se zapitam nešto što mi je palo na pamet?
Ko smo mi?
Da li je to ono što smo postali?
Nacija koja istovaruje svoje građane
kao đubre na ivičnjak,
zato što oni ne mogu platiti svoje bolničke račune?
Uvek sam mislio i verovao, do ovog dana,
da smo dobri i velikodušni ljudi.
Ovo mi radimo kad je neko u nevolji.
Kad je neko bolestan, mi se svi skupimo i pomognemo.
Ljudi sa dobrim srcem...
Osećaš se kao da se žrtvuješ,
ali onda dobiješ blagoslov od ovog što radiš
i tako se svi mi osećamo.
... i dobra duša.
Dobili smo mnogo podrške iz zajednice,
i svi ćemo nastaviti dok ne nađemo to dete.
Susedi koji su brzi da pozajme i pomognu
svakom kome je to potrebno.
Donela sam im obrok,
moj život je blagoslovljen da je to najmanje što mogu uraditi.
Oni kažu da vi možete prosuđivati društvo
po onome kako tretira one koji su u najgoroj poziciji.
Ali da li je obrnuto istina?
Da možete prosuđivati društvo
po onome kako tretira svoje najbolje?
Svoje heroje?
Vatrogasci, policija i spasioci
su odgovorili pravim heroizmom.
To je bio njihov lični heroizam
nasuprot teroristima.
Bez obzira, u mnogim slučajevima,
na njihovu bezbednost i sigurnost...
Oni su istinski heroji.
Mi im dugujemo sve!
Ovde su, narode, muškarci i žene
koji su bili u prvim redovima, za Nju Jork,
i za sve nas u Americi!
Ovo veče je posvećeno vama!
5 godina kasnije Osnivač fonda za spasioce 11. septembra
Ne zaboravite na lutriju tamo,
Idemo, 1$ svako.
Proveo sam dve i po godine tamo,
Dobio sam probleme sa disanjem.
Treba mi dupla transplantacija pluća
dijagnostikovana mi je plućna fibroza.
Nisam spavao u krevetu preko 5 godina, spavam u stolici...
sa ćebetom u dnevnoj sobi, jer ako legnem, ne mogu da dišem.
Bilo je na stotine spasilaca 11. septembra
koji nisu bili gradski zaposlenici,
ali su otišli na mesto događanja na svoju ruku da pomognu.
Trebaju nam volonteri za četvrtak!
I mnogi su dobili ozbiljne bolesti disanja.
Tada je država rekla,
"Oni nisu naša odgovornost, jer nisu na našem platnom spisku."
Džon Grejem je EMT volonter iz Paramus, New Jersey.
Bio je u Lower Manhattan kada je čuo da je avion udario,
i požurio da pomogne.
Radio je na spašavanju nekoliko sledećih meseci,
ali je onda imao nevolje u primanju pomoći za njegovu bolest.
Ne, odbili su to bez razloga.
To je grozna igra čekanja.
Ja osećam kao da oni čekaju da ti umreš.
To je grozno.
Nikad nisam mogao pomisliti da oni to mogu učiniti.
Da SAD to može učiniti.
William Maher je volonter vatrogasaca New Jerseya.
Proveo je dva meseca radeći na ruševinama,
izvlačeći tela ili delove tela, i to ga je duboko pogodilo.
Ja doživljavam mnogo uznemirujućih snova,
ili kako god ih nazovete,
i to je uticalo na ono što sam radio noću,
i znate, neobavešten o tome,
u snu sam škrgutao i škrgutao zubima.
Gornji prednji su oštećeni, praktično nepopravljivi
zbog mog stalnog škrgutanja za zadnje tri godine.
Tražio sam pomoć od
fonda za volontere 11. septembra, i odbijen sam 3 puta,
i nadam se da ću ići uskoro i 4.-ti put,
ako mogu dobiti neophodnu dokumentaciju.
Naravno, prikupljeno je 50 miliona $ u fond
da se pomogne spasiocima.
Dame i gospodo, guverner Nju Jorka, George Pataki.
Ali država, kao i kompanije zdravstvenog osiguranja,
napravila je to tako da ljudi vrlo teško mogu da prime pomoć.
Morali ste da provedete tamo određeno vreme,
morali ste da dokažete to,
morali ste da date pismenu izjavu u toku sledeće godine,
u vezi vašeg rada na mestu događaja
i čak sa svim tim, to nije dovoljno.
Imate pretpostavke kad se određena bolest pojavi,
ali te pretpostavke mogu biti pobijene drugim medicinskim dokazima.
Tako da mi mislimo da je to vrlo fer pristup koji štiti naše heroje.
Izvinite.
Redži Servantiz je bila volonterski medicinski tehničar spasioc 11. 9.
Ponekad nikako neće da prestane,
ni vodom, ni lekovima za kašalj, ništa.
To...
gori mi u vratu i iritira me i tera me da kašljem.
Ponekad imam nevolje sa disanjem
jer ne mogu da uhvatim dah.
Redži je provela dane tamo
noseći tela i lečeći druge spasioce.
Moji disajni putevi su potpuno izgoreli te prve nedelje,
i ja imam probleme sa disanjem od tada.
Ali smo hteli da vidimo da li ćemo iskopati bilo koga živog,
hteli smo da vidimo...
da ne izgubimo nikog.
Želela sam da pomognem. Trenirana sam za to.
Znate, kad vidite nekog kome treba pomoć, vi mu pomognete.
Redži je imala teškoće da dobije tretman.
Previše bolesna da radi, i bez prihoda,
bila je prinuđena da napusti posao,
i uzme ušteđevinu i odseli se sa decom izvan grada.
Teško je shvatiti kako da dobijem pomoć.
Pokušali smo pravim putem.
Ali smo bili ignorisani.
Ali nije svako nakon 11. 9. ignorisan od strane države.
Približavamo se 5-godišnjici napada od 11. 9.
Danas vam najavljujem Khalid Shaikh Mohammeda,
Abu Zubaydaha, Ramzi Binalshibha,
i 11 drugih terorista u zatvoru CIA-e,
koji su preneti u američku pomorsku bazu na Guantanamo Bay.
Na tom ostrvu danas
su neki od svetskih najžešćih neprijateljskih ratnika.
Ti zatvorenici su smrtonosni, uključujući otmičare,
kao i brojni lični čuvari Osame bin Ladena
i drugi koji su imali direktnu ulogu u napadima od 11. septembra.
Ljudi koji se drže u Guantanamu
su instruktori terorista, izrađivači bombi...
Mnogi od njih imaju američku krv na njihovim rukama
i oni su sigurno elita Al-Quaeda-e.
Čini mi se da imamo obavezu
da tretiramo te osobe kao neprijateljske borce.
A onda sam naučio da nisu sve loše vesti, u Guantanamo-u.
Zatočenici predstavljaju pretnju našoj nacionalnoj sigurnosti
i dat im je pristup vrhunskim medicinskim kapacitetima.
Imaju vrhunsku negu, 24 sata dnevno,
gde hirurške procedure,
i sve ostalo može biti urađeno tamo, u zatočeničkim kampovima.
Ovo je zubarska klinika, pa, zdravstveno/zubarska klinika.
Imamo odeljak fizikalne terapije,
imamo mogućnost za X-zrake sa digitalnim X-zracima.
Imamo jednu operacionu salu.
Srazmera zdravstvenog osoblja i zatočenika je 1 prema 4, izvanredno visoka.
Imamo pozive bolesnih u bloku, 3 puta nedeljno,
i brinu za njih tamo.
Dovešćemo te zatočenike nazad u kliniku da budu viđeni tamo.
Prevencija od raka.
Kolonoskopija je procedura
koja se vrši rutinski tamo.
Imamo dijabetes, visoki krvni pritisak, visoki holesterol.
Periodično pratimo težinu i hranu zatvorenika,
da ih možemo pratiti
da budemo sigurni da ih viđamo često,
pratimo njihove testove laboratorijskih rezultata i njihovu ukupnu težinu.
Njihova medicinska briga...
Oni dobijaju mnogo bolji medicinski tretman...
Nego što sam ja ikada imala.
Da li mislite da je toliko dobro kao najviši HMO u SAD-u?
Svakako vrlo slično i tako dobro, gospodine.
Verujem da je zdravstvena nega tamo...
mnogo bolja nego što su imali kod kuće
i tako dobra kao što je mnogi primaju u SAD-u.
Dakle postoji jedno mesto na američkom tlu
koje ima besplatnu univerzalnu zdravstvenu negu.
To je sve što mi je trebalo da znam.
Otišao sam u Majami, Florida,
nabavio brod,
i ukrcao Bila,
Redži,
i Džona...
- Hvala. - Molim, gospodine.
... i svakog drugog koga sam mogao pronaći
kome je trebao doktor a nije ga mogao priuštiti.
Tako mnogo ljudi se pojavilo, da sam morao nabaviti još dva broda.
Pozvao sam i Donu Smit iz Denvera,
koja je sada na 9 različitih lekova,
i pitao je da li želi da pođe.
Mislio sam da bi želela da izađe malo iz ćerkinog suterena.
U redu, idemo!
Kojim putem u Guantanamo Bay?
Možemo li ići?
Ne idemo na Kubu, mi idemo u Ameriku!
To je američko tlo!
Zakoni SAD-a zabranjuju filmadžijama da otkriju kako su stigli do njihovog odredišta.
Uspeli smo.
Tamo je. Tamo je puteljak.
Tamo je zatvor gde su zatvorenici.
- Vrlo smo blizu. - Da, mi smo vrlo blizu.
Bela zgrada je bolnica, mislim.
OK, idemo.
Prisvojili smo ribarski čamac,
i zaplovili u Guantanamo Bay.
Kad smo se približili liniji na vodi
između američke i kubanske strane zaliva,
rečeno nam je da pazimo na mine.
Dozvolite da uđemo.
Imam tri spasioca od 11.9.
Treba im medicinska nega.
Ovo su spasioci od 11.9., njima samo treba medicinska nega.
Istu onakvu kakvu dobija Al-Qaeda.
Ne treba im ništa više od onog što dobijaju zločinci.
Samo isto.
Niko na stražarskom tornju nije odgovorio a onda,
odjednom smo čuli sirenu
i shvatili smo da je vreme da odemo odatle.
Ali šta sam trebao da uradim sa svim tim bolesnim ljudima
a nikog da im pomogne.
Mislim, ovde smo zaglavljeni u nekoj od boga zaboravljenoj zemlji trećeg sveta
i to komunisti, ne manje.
Kad sam bio dete, ti ljudi su želeli da nas ubiju.
Šta sam trebao da uradim?
Izvinite, tražimo doktora.
Gde da nađemo doktora na Kubi?
Tamo je doktor iza ugla. Bolnica je tamo. A apoteka je tamo.
- Sve u istom bloku? - Da, sve.
Obično u svakom bloku je apoteka a bolnica je blizu.
Dobro, hvala vam vrlo mnogo. Hvala.
OK. OK. Znam šta vi mislite.
Kuba je mesto gde živi Lucifer.
Najgore mesto na Zemlji.
Najđavolskija nacija ikad stvorena.
Kako mi to znamo?
Jer nam je to kazivano preko 45 godina.
... da mesta sa ofanzivnim projektilima
mogu obezbediti mogućnost za nuklearni napad
protiv zapadne hemisfere.
Ja to neću dozvoliti dok god Fidel Kastro
ne omogući slobodu na ostrvu.
Možete računati na to.
Stavite to u banku.
Izgleda da ono što nas najviše nervira u vezi Kastra
je da je on zbacio diktatora koji nam se sviđao.
I zamenio ga sa diktatorom koji nam se ne sviđa:
sobom samim.
I tako sada, nakon svih ovih godina,
jedna stvar koju Kubanci imaju,
je besplatna univerzalna zdravstvena nega.
Postali su poznati širom sveta
da imaju ne samo jedan od najboljih sistema zdravstvene nege
nego i kao darežljiva zemlja koja obezbeđuje doktore
i medicinsku opremu državama trećeg sveta.
U SAD-u, zdravstvena nega košta skoro 6.000$ po osobi.
Ali u Kubi, oni troše samo 251$.
Ali još uvek Kubanci su u mogućnosti da imaju
nižu stopu smrtnosti beba nego SAD,
duži prosečni životni vek nego SAD.
Oni veruju u preventivnu medicinu.
I izgleda da je doktor u svakom bloku.
Njihov jedini greh, što se tiče zdravstvene nege,
je da to ne rade zbog profita.
Da li nekom treba lek iz apoteke?
Dobar dan. Da li ste vi apotekar?
Da li imate ovo?
- Da li je ovo slično vašem? - Da.
Košta 120$ u SAD-u.
- Ovo košta 120$ u SAD-u. - Da.
- Koliko ovo košta? - 3,20 pezosa.
3,20. Koliko je to u američkim dolarima?
To je oko... 5 centi.
- 5 centi? - Da.
Ima jedan doktor. Daću vam njeno ime.
Recite joj da vam da bar dva recepta.
Hvala vam mnogo.
Muchas Gracias.
120$ je mnogo novca kada dobijate
ček na $1000 kao invalidninu a treba vam 1 ili 2 kom. mesečno.
5 centi ovde, to je kao najveća uvreda.
To nema nikakvog smisla.
Želela bih da napunim kofer do vrha i vratim se kući sa tim.
Bolnica u Havani
Odveo sam moju grupu bolesnih Amerikanaca u bolnicu
da vidim da li oni mogu dobiti negu.
Oni nisu tražili novac ili karticu osiguranja.
Samo njeno ime.
i datum rođenja.
To je bila čitava faza prijema.
Vrlo smo srećni da vam poželimo dobrodošlicu ovde.
i, sa svim našim pacijentima, dobićete najvišu lekarsku negu.
Nadamo se da ćete se osetiti dobro zbrinuti.
Ako možemo poboljšati vaše stanje mi ćemo postići naš cilj.
Hvala vam mnogo što to radite.
Tražio sam od njih da nam daju potpuno istu negu
koju daju njihovim Kubanskim građanima.
Ne više, ne manje.
I to je ono što su oni uradili.
Ja sam dr Roke. Iskoristiću moje znanje specijaliste.
- Džon Grejem. - Kako se osećate?
Pluća me bole. Imam bol.
Imam česta krvarenja iz nosa.
Imam grozne glavobolje usred noći
ali nisam bila pregledana već
9 godina da li imam 'sleep apnea' (pauze disanja u toku spavanja).
- Da, ja imam... - Mnogo lekova za probleme sa plućima.
Imam skoro svaki lek za probleme sa plućima.
Nakon 11.9., otkad su se stvari desile, moji zubi ispadaju.
Zbog određenih stanja, ja sam škrgutao.
Preporučili su mi jedan test,
koji košta od 5 do 7.000$.
Zubar sa kojim sam pričao, to je 15.000$ ili više.
Sada je 2 godine da nemam medicinsko osiguranje
tako da ne mogu otići na zadnji deo testa.
Ne brinite. Sve će biti prostudirano.
U redu je, sve će biti u redu. Dobro?
Da. Ja sam tako...
Teško mi je da prihvatim da mi neko kaže da je besplatno.
Jer je 20 godina naših života provedeno u borbi.
Tako sam zahvalna. Ja...
Ne, ne treba da kažete to.
Hajde, nemojte plakati. Sve će biti u redu. Dobro?
Bar ono što mi možemo učiniti, u redu?
Kuba je malo ostrvo u Karibima sa malim resursima.
Mi možemo učiniti mnogo da poboljšamo zdravlje ljudi.
To se ne dešava u SAD-u.
Zašto smo mi to u stanju a vi niste?
Što više zemlja proizvodi, što je bogatija, treba da bude i bolja briga za ljude.
Redži je dijagnostikovano da ima plućne i bronhijalne probleme.
Kubanski doktori su joj dali plan lečenja da sledi kod kuće.
Sa nekima od tih inhalera od 5 centi.
William Maher je primio brojne tretmane vrata i leđa.
A pošto je škrgutao zubima 3 godine
zbog poremećaja posttraumatskog stresa
on je napustio Kubu sa novim setom zuba.
Nakon serije testova na njegovom srcu, plućima, krvi i stomaku,
Džon sada zna koja je njegova bolest.
Dobio je striktan plan da sledi, plus brojne tretmane
i oseća se bolje nego već godinama dosad.
Kubanski doktori su skinuli Donu sa 5 od njenih 9 lekova.
I sa tačnom dijagnozom,
dali joj plan za tretman da joj pomogne da živi normalniji život.
Kada su u hitnoj pomoći i vatrogascima u Havani
čuli da su spasioci od 11.9. u gradu,
pozvali su ih u jednu od njihovih vatrogasnih stanica.
I tako, našeg zadnjeg dana tamo,
otkako smo stigli, oni su se postrojili
jer, kako kažu, želeli su da odaju počast
herojima od 11.9.
Velika nam je čast što ste posetili našu stanicu.
Svi smo čuli za taj grozni događaj od 11.9.
i to nas je mnogo rastužilo.
Sa ljudske tačke gledišta rado bi pomogli...
Vatrogasci širom sveta su jedna velika porodica.
Moj brat.
Sa braćom koju smo izgubili 11.9., saosećali smo širom sveta.
Ne ustručavajte se da zagrlite vašeg brata.
Vrlo je važno za njih da nose SCBA
da ne završe kao ja.
Ove tankove.
SCBA : aparati za disanje.
Majica od vatrogasaca, i poljubac za vas.
Ako se ovo može desiti između navodnih neprijatelja,
ako neprijatelj može pružiti svoju ruku i ponuditi da leči,
onda šta drugo je moguće?
Tada sam čuo da čovek koji vodi najveći
web sajt protiv Majkla Mura na internetu
će morati da ga zatvori.
LOŠE VESTI Nije više mogao sebi da priušti da ga zadrži
jer je njegova žena bila bolesna
i oni nisu mogli više plaćati za njeno zdravstveno osiguranje.
On se suočio sa izborom ili da me nastavlja napadati
ili da plati za ženino zdravlje.
Srećom, izabrao je svoju ženu.
Ali nešto je pogrešno u tome, da budeš nateran na takvu odluku.
Zašto u slobodnoj zemlji
ne možeš biti u stanju da imaš zdravstveno osiguranje
i da vežba svoje pravo na 1-vi amandman
da me satera u zemlju?
Zato sam napisao ček na 12.000$ koliko mu je trebalo da njegova žena zadrži osiguranje
i tretman, i poslao mu anonimno.
Njegovoj ženi je bilo bolje
a njegov sajt još uvek dobro stoji.
Bilo mi je teško da to priznam
na kraju, mi smo, iskreno, svi u istom brodu.
A to, bez obzira na naše razlike,
mi tonemo ili plivamo zajedno.
Tako je svugde drugde.
Oni brinu jedni o drugima.
Bez obzira na njihova neslaganja.
Znate, kad vidimo dobru ideju iz druge zemlje,
preuzmemo je.
Ako oni naprave bolji auto, mi ga vozimo.
Ako naprave bolje vino, mi ga pijemo.
Tako, ako oni pronađu bolji način da leče bolesne,
da uče njihovu decu,
da brinu o njihovim bebama,
da jednostavno budu dobri jedni prema drugima,
onda u čemu je naš problem?
Zašto i mi ne možemo to uraditi?
Oni žive u svetu "zajedničkog",
ne "mojeg".
Nikad nećemo popraviti ništa dok dok ne napravimo tu jednu osnovnu stvar.
A moćne sile se nadaju da nikad nećemo uspeti.
I da ćemo ostati jedina zemlja u zapadnom svetu
bez besplatne univerzalne zdravstvene nege.
Ako se ikad oslobodimo medicinskih računa koji nas dave,
fakultetskih zajmova, dnevne brige,
i svega drugog što nas plaši da iskoračimo iz linije.
Pa, pazite,
jer će to biti novi dan za Ameriku.
U međuvremenu, odneću državi
da mi opere veš.