LORENCOVA TRANSFORMACIJA

Kako se može naći u bilo kom udžbeniku fizike, Lorencova transformacija se dobija na sledeći način:

Data su dva inercijalna koordinatna (A i B). Sistemi se kreću jedan u odnosu na drugog konstantnom brzinom v, tako da je odnos koordinata, dat Galilejevim transformacijama, sledeći:

(1)   xB=xA – v*t
        yB=yA
        zB=zA
        tB=tA

u trenutku t=0 koordinatni počeci im se poklapaju.

Takođe, u trenutku t=0 iz koordinatnog početka sistema A se emituje sferni svetlosni talas. Njegov talasni front u sistemu A ima jednačinu:
 
(2)   xA2 + yA2 + zA2 = c2tA2

naravno, i u koordinatnom sistemu B talasni front mora imati isti oblik (sfera!), polazeći od pretpostavke da je brzina svetlosti konstantna:

(3)  xB2 + yB2 + zB2 = c2tB2

Ako se iskoriste gornji izrazi (1) za Gelilejevu vezu između koordinata i uvrste u (3), dobija se sledeća formula:

(4)  xA2 – 2 xA vA tA + vA2 tA2 + yA2 + zA2 = c2 tA2

Što ne liči na jednačinu sfere (formula 2). Lorenc se dosetio da umesto Galilejevih veza između koordinata uvede sledeću veze:

(5)
xB =  xA +  tA
yB = yA
zB = zA
tB =  xA +  tA  

Ako se (5) uvrsti u (3) i traži se da dobijena formula bude oblika (2), dobiće se sledeće vrednosti za koeficijente , ,  i :

(6)
 = 1/(1-v2/c2)1/2
 = -v/(1-v2/c2)1/2
 = (-v2/c2)/(1-v2/c2)1/2
 = 1/(1-v2/c2)1/2

Pitanje je sledeće: KAKO BI IZGLEDALE FORMULE DA JE UMESTO SFERNOG TALASNOG FRONTA UZET RAVANSKI TALASNI FRONT ( I ZAŠTO NIJE?)